____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/7232/25
Провадження № 2/947/2003/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2025 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТ БАНК») звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 06.06.2024 станом на 02.02.2025 у розмірі у сумі 48 582,02 грн, яка складається з 48557,97 грн - заборгованості за тілом кредиту, 27,05 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом, та судового збору у сумі 2422,40 грн.

В обґрунтування позову, представник позивача зазначив, що 17.11.2021 здійснено ідентифікацію клієнта та ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (далі - Договір). Підпис Відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Відповідно до п.3 Договору із Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта. У подальшому Відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 06.06.2024 року підписав Паспорт кредиту (копія паспорту кредиту додається до позовної заяви) за допомогою ОТР пароля. Додатково Відповідачем за допомогою ОТР підписаний Графік кредиту (копія додається до позовної заяви). Відповідно до Договору та Графіку кредиту із Відповідачем погоджені умови послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою»: розмір кредиту: відповідно до Графіку кредиту; Строк кредитування: відповідно до Графіку кредиту; п.2.4 Договору: Процентна ставка, відсотків річних: 2,9 %; п.2.5 Договору: Кількість та розмір платежів, періодичність: Платежі здійснюються щомісяця рівними частинами згідно Графіку погашення кредиту.

Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору та Графіку кредиту, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (додається до позовної заяви) та підтверджується випискою за рахунком (додається до позовної заяви). Таким чином, у порушення умов Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором відповідно до Графіку кредиту не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 02.02.2025 року має заборгованість 48582,02 грн, яка складається з 48554,97 грн - заборгованості за кредитом; 27,05 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 26.02.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Від відповідача 10.03.2025 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, та зазначив, він користувався лише власними грошовими коштами та не отримував жодних позик або кредитів від позивача. Вважає, що позовна була подана позивачем помилково, враховуючи відсутність факту кредитування, а також розбіжності в наданих документах. Позивач на підтвердження заявлених позовних вимог Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 06.06.2024, копію Заяви про надання кредиту «Оплата частинами», Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, копії документів відповідача. З матеріалів справи вбачається, що Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ОСОБА_1 підписав 17.11.2021 року. Однак вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості. Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 17.11.2021 року містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Вказана Заява не містить даних про розмір кредитних коштів, не містить підпису та посади відповідальної особи з боку банку. В Заяві та будь-яких інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 отримав платіжну картку, строк дії цієї картки. Окрім цього звертає увагу суду, що Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 17.11.2021 року не містить жодного підпису а також посади уповноваженої особи позивача на підписання такого договору, відтак він є не підписаний з боку позивача. Матеріали справи також не містять доказів, яке рішення було прийнято Банком за заявою відповідача, яка картка йому була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. За своїм змістом розрахунок заборгованості є складеним банком розрахунковим документом. Крім того, зі змісту даного розрахунку не вбачається, ким і коли він складений, якою посадовою особою, не зазначено її посаду, прізвище , ім`я, по батькові. За приписами ч. 1 ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, а і факт передачі грошей. Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року в справі № 6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2020 року в справі № 194/1126/18. Тобто судова практика зі спірних правовідносин є сталою і незмінною.

Додатково звертає увагу суду, що в матеріалах справи наявний деякий документ складений в односторонньому порядку без жодного підпису з мого боку, який нібито стверджує, що ОСОБА_1 , підтверджує зобов`язання за договором 1534 від 06.06.2024 і доручає банку встановити регулярний платіж з картки/рахунку НОМЕР_1 на погашення заборгованості. При цьому відповідач стверджує, що не підписував такого документу, а також не підписував договору № 1534, окрім того у вказаній заяві зазначається Договір 1534 від 06.06.2024 року, а позивач намагається стягнути грошові кошти та посилається, що між сторонами було укладено Договір «без номеру». Наведений документ, не може бути підтвердженням жодних зобов`язань за договором б/н від 06.06.2024 року так як не містить підпису ОСОБА_1 , складений на підставі іншого договору. Виписка за договором № б/н за період 06.06.2024 - 03.02.2025 року не може бути належним доказом надання кредитних коштів, а також доказом підтвердження заборгованості, так як з наведеної виписки неможливо встановити факт передачі Позивачем грошей Відповідачу в порядку ст. 1046 та 1054 ЦК України.

Крім того, виписка надається не за банківським рахунком відповідача, а за договором, тобто не є фінансовим та первинним документом в розумінні ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Наведений документ дуже схожий на виписку по рахунку, та може ввести суд в оману. Всі надані позивачем документи не підписані з боку ОСОБА_1

ОСОБА_1 зазначає, що позивачем не надано докази, які підтверджують, що відповідач отримав грошові кошти (позику) на картку про що стверджує Позивач або саму кредитну картку з сумою кредитного ліміту, що є істотною умовою даного виду договору; копію картки позичальника не долучив, у позовній заяві про строк дії картки не вказував.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, ОСОБА_1 переконаний, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та помилковими, оскільки позивачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Надані позивачем документи, що містяться в матеріалах справи, не є достатніми доказами, а в матеріалах справи відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, які підтверджують надання відповідачу кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту на видану останньому платіжної картки, суму кредитного ліміту та видачу кредитної картки. Посилаючись на позицію Верховного Суду, висловленої в постанові від 27 березня 2020 року в справі № 703/3063/18, вважає, що через ненадання банком доказів видачі кредитної картки та кредиту, суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованих суми боргу.

Позивач 24.03.2025 надав відповідь на відзив, відповідно до якого наполягає на задоволення позовних вимог, при цьому стосовно наданих банком доказів укладення кредитного договору зазначив, що позивач надав докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов`язань, зокрема: Розрахунок заборгованості; Виписку по рахунку; Копію Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг; Копію Графіку кредиту; Копію Паспорту кредиту; Копію документу, що посвідчує особу Відповідача. При цьому вказує, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження неукладення кредитного договору.

Щодо ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг вказав, що 17.11.2021 року здійснено ідентифікацію клієнта та ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» (далі - Положення № 151). Звертає увагу суду, що вказана заява підписана клієнтом на планшеті, а від банку підписана кваліфікованим електронним підписом. На підтвердження підписання договору зі сторони Банку, позивач надав протокол створення та перевірки підпису. Підписання стилусом на планшеті також регламентовано Положенням № 151, відповідно до якої власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою, це - цифровий власноручний підпис. Фактично відповідно до ч.3 207 ЦК України, цифровий підпис це аналог власноручного підпису, а за визначенням закону України «Про електронні довірчі послуги» цифровий підпис - це електронні дані, що додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис, при цьому такі дані мають бути унікальними та однозначно пов`язаними із підписувачем і не пов`язаними з жодною іншою особою. При здійсненні клієнтом власноручного підпису на планшеті не використовувались ніякі електронні дані в якості аналогів власноручного підпису, натомість було вчинено саме власноручний підпис але на електронному документі на екрані сенсорного пристрою. Таким чином, враховуючи що підпис вчинено власноручно без використання будь яких додаткових даних в якості аналогу, то такий підпис не може вважатись електронним підписом лише на тій підставі, що він вчинений на екрані планшету.

Теж саме зазначено у п.1 Положення, що воно розроблено відповідно до Цивільного кодекс України, Законів України "Про Національний банк України", "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг" і визначає порядок застосування особливого виду власноручного підпису - цифрового власноручного підпису клієнтами банків - фізичними особами під час підписання документів. Це Положення є актом цивільного законодавства, дія якого поширюється на відносини, що виникають між клієнтами банку та банками під час здійснення банківської діяльності та отримання банківських послуг. Вказаною вище постановою у п. 6 передбачено, що цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису, а згідно до п. 7 використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом.

У подальшому Відповідач виявив бажання отримати послугу «Оплата частинами», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 06.06.2024 року підписав Паспорт кредиту (копія паспорту кредиту додається до позовної заяви) за допомогою ОТР пароля. Додатково Відповідачем за допомогою ОТР підписаний Графік кредиту. Відповідно до Договору та Графіку кредиту із Відповідачем погоджені наступні умови послугу «Оплата частинами»: Розмір кредиту: відповідно до Графіку кредиту; Строк кредитування: відповідно до Графіку кредиту; п.2.4 Договору: Процентна ставка, відсотків річних: 0,12%; п.2.5 Договору: Кількість та розмір платежів, періодичність: Платежі здійснюються щомісяця рівними частинами згідно Графіку погашення кредиту.

При цьому позивач звертає увагу, що у позовній заяві було допущено описку в частині вказання послуги, яку отримав клієнт замість «Миттєва розстрочка. Кредит готівокю», клієнт отримав послугу «Оплата частинами» на підтвердження зазначеного до позовної заяви було додана відповідна копія Заяви про надання кредиту «Оплата частинами», яка підписана клієнтом за допомогою ОТР паролю, копія Графіку платежів за споживчим кредитом та Паспорт споживчого кредиту «Оплата частинами» АТ КБ «ПриватБанк». Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами.

Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Відповідно до ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч.1 ст.634 ЦК, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору (умов кредитування).

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті.

Щодо оформлення послуги «Оплата частинами» позивач зазначив, що 06.06.2024 року Відповідач за допомогою кредитної картки скористався сервісом «Оплата частинами». Сервіс «Оплата частинами» - це сервіс, який дає можливість клієнту купити товар або послугу в торгово-сервісних підприємствах та/або інтернет-магазинах за 30 секунд в розстрочку за кредитною карткою. Оплата товару або послуги здійснюється шляхом списання щомісячних платежів з катки клієнта. Умови використання сервісу оплата частинами: п. 2.1.1.14.1. Держатель кредитної картки має право користуватися сервісом «Оплата частинами» в торгово-сервісних підприємствах та/або інтернет-магазинах; п.2.1.1.14.3.2. При здійсненні клієнтом оплати за товар кредитною картою через сервіс «Оплата Частинами» в торгово- сервісному підприємстві, з яким Банк уклав договір розширеного сервісу з повним відшкодуванням, клієнт доручає Банку щомісячно перераховувати платежі на погашення заборгованості по карті в кількості і розмірі, зазначеному у квитанції терміналу, яка є невід`ємною частиною цих Умов. - п. 2.1.1.14.7. у разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу, наданого по сервісу «Оплата Частинами», Клієнт доручає банку встановити овердрафт на кредитну картку на суму необхідну для сплати чергового платежу. - 2.1.1.14.8. У разі списання регулярного платежу (крім першого, в момент транзакції) за сервісом «Оплата частинами» з картки клієнта за рахунок кредитних коштів додатково утримується комісія 4% від суми такого списання.

Стосовно твердження Відповідача про не підписання всіх наданих документів з його боку зауважує наступне. Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 17.11.2021, клієнт погодив використання ОТР пароля в якості простого електронного підпису. Так, п. 3 Заяви передбачено наступне: «Банк та Клієнт (далі разом іменовані «Сторони») узгодили при наданні Банком будь-яких послуг Клієнту, в т.ч., але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між Сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів Клієнта: ОТР-пароль, QR-код, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку у мережі Інтернет, де Клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення Банку на здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного ПК Банку дає Клієнту могу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої Клієнт надає Банку шляхом підписання способами, що узгоджені Сторонами вище. Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для Сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження. При здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР-паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта. Сторони узгодили, що Банк самостійно приймає рішення про застосування того чи іншого виду електронного підпису». Так, Заява про надання кредиту «Оплата частинами», Графік платежів за споживчим кредитом, Паспорт споживчого кредиту «Оплата частинами» АТ КБ «ПриватБанк» підписані ОТР-паролем про що свідчить відповідна відмітка у кінці кожного документу: ОСОБА_1 , , Простий електронний підпис: Кнопка "Підтверджую", Фінансовий номер телефону: НОМЕР_2 . Таким чином, укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Відповідача, а відтак твердження Відповідача стосовно не підписання документів є хибними та не можуть братись до уваги.

Щодо наданого банком розрахунку позивач вказав, що розрахунок заборгованості здійснюється за допомогою автоматизованого програмного комплексу, та провадиться за всім кредитним договором а не за окремими кредитними картами, та належним чином завірений представником Банку згідно повноважень за довіреністю. Також позивач підтверджує, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Тому надав виписку по рахунку, яка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Щодо врахування виписки по картковому рахунку правову позицію, висловлено в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020р. по справі № 200/5647/18: «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254(в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом».

Також позивач, звертаючи увагу суду на виписку по рахунку, вказав, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

Заперечення на відповідь на відзив у встановлені ухвалою про відкриття провадження від 26.02.2025 строки до суду не надійшли.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Установлено, що 17.11.2021 здійснено ідентифікацію клієнта та ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (далі - Договір). Підпис Відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Відповідно до п.3 Договору із Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта.

У подальшому, 06.06.2024, ОСОБА_1 за допомогою ОТР пароля (простим електронним підписом: кнопка «Підтверджую», фінансовий номер телефону НОМЕР_2 , 06.06.2024 о 19:48:45) підписав Заяву про надання кредиту «Оплата частинами» та Паспорт споживчого кредиту «Оплата частинами» АТ КБ «ПриватБанк» .

Відповідно до вказаної Заяви та Паспорту споживчого кредиту «Оплата частинами», відповідачу надану кредит у сумі 54065,00 грн зі строком кредитування 9 місяців. Мінімальний розмір власного платежу (фінансової участі) клієнта за умови отримання кредиту на придбання товару/робіт/послуг складає 10%, тобто 5406,50 грн. Встановлена ставка - 0,01% відсотків річних щомісячно від загального розміру кредиту. Загальні витрати за споживчим кредитом становлять 48,69 грн.

Згідно з випискою за договором № б/н за період 06.06.2024-03.02.2025 (номер банківської карти НОМЕР_3 ) відповідачем на погашення заборгованості внесено 5 515,44 грн.

Відповідач доказів на підтвердження погашення отриманого кредиту за програмою «Оплата частинами» , у тому числі власних розрахунків, не надав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено судом та свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 17.11.2021 власноруч підписав на планшеті Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 27.04.2020, що відповідає вимогам Постанову НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». 06.06.2025 отримав кредитні кошти за програмою «Оплата частинами» у розмірі 5406,50 грн.

Факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів з вказаного рахунку підтверджується Випискою за договором б/н за період 06.06.2024-03.02.2025, відповідно до яких відповідачем частково повернув 06.06.2024 кредитні кошти у розмірі 5406,50 грн.

З вказаної виписки вбачається, що після 06.06.2024 відповідачем платежі, спрямовані на погашення отриманого кредиту «Оплата частинами», не здійснювались.

Згідно з Випискою за договором у відповідача станом на 07.12.2024 існує заборгованість у розмірі 48 582,02 грн.

Щодо тверджень відповідача про те, що виписка стороною позивача надається не за банківським рахунком відповідача, а за договором, тобто не є фінансовим та первинним документом в розумінні ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», суд бере до уваги спростування сторони позивача та зазначає наступне.

Вказана виписка за договором містить усі необхідні реквізити та інформацію, які відповідають вимогам первинних фінансових документів, зазначення у назві Виписки «за договором», а не «по рахунку» не спростовує інформацію та відомості, які містить у собі вказаний документ. У постанові Верховного Суду від 16.09.2020 по справі № 200/5647/18: «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом».

Щодо наданого банком розрахунку, суд зауважує, що вказаний розрахунок завірений представником банку, який наділений такими повноваженнями на підставі довіреності, та наданий до суду.

Суд погоджується з аргументами сторін, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. При цьому суд при вирішенні спору приймає як доказ виписку по договору як фінансовий документ, що підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів за програмою «Оплата частинами», та відповідно до якого відповідач частково їх повернув.

До тверджень відповідача щодо відсутності його підпису у наданих позивачем документах, суд ставиться критично, оскільки у досліджених судом доказах містить відмітка про підписання відповідачем простим електронним підписом (Заява про надання кредиту «Оплата частинами», Паспорт споживчого кредиту «Оплата частинами») та власноручним підписом за допомогою планшету (Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 17.11.2021).

Окрім цього суд враховує, що відповідач у наданих запереченнях жодним чином не оспорює відкриття рахунку у АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» у 2021 році, оформлення кредиту за програмою «Оплата частинами», а лише стверджує про недоведеність заборгованості, про яку заявляє позивач у своїх позовних вимогах, не надаючи суду при цьому належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження своїх аргументів.

Суд також бере до уваги аргументи позивача про те, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, виходячи з того, що з моменту приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у 2021 році, позивач звернувся до суду лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок не повернення відповідачем кредитної коштів, отриманих 06.06.2024 на придбання товару за програмою «Оплата частинами». Вказане також свідчить про обізнаність відповідача про умови кредитування.

У зв`язку з цим, суд не приймає та відхиляє аргументи відповідача щодо не ознайомлення відповідачем з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.

Водночас суд звертає увагу, що пунктом 21 Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Статтею 11 ЦК України встановлено, що права сторін виникають на підставі договорів та інших правочинів. Згідно з ст.ст. 3, 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків тільки недійсний правочин. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором.

Отже, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності надані докази, з урахуванням доводів та аргументів сторін у справі, суд дійшов висновку та вважає встановлений та доведений стороною позивача розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом «Оплата частинами» станом на 02.02.2025 у загальному розмірі 48 582,02 грн.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 42 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 509, 525, 526, 530, 536, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» заборгованість станом на 02.02.2025 за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 06.06.2024 у розмірі 48 582 (сорок вісім тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні 02 копійки, яка складається з 48554,97 грн - заборгованості за кредитом; 27,05 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, e-mail: .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення складене та підписане 04.04.2025.

Суддя Ю. А. Скриль