Справа № 729/220/25
2-о/729/14/25 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Кузюри В.О.

за участі:

секретаря Ященко Л.В.

заявниці ОСОБА_1

представника заявниці ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бобровиця цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім"єю ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, вказуючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який на день смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті та по теперішній час за вищевказаною адресою проживаєзаявниця ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частки житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за вищезазначеною адресою.

15.01.2025 року заявниця звернулася до Бобровицької державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, проте нотаріус надала відмову в зв`язку з тим, що для подання заяви про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, необхідно надати рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За життя ОСОБА_3 заповіту не складав. Окрім заявниці, спадкоємцем 2 черги є рідна сестра ОСОБА_3 , а саме ОСОБА_4 , яка 18.12.2024 року в Бобровицькій державній нотаріальній конторі написала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті брата на користь заявниці, інших спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги немає.

Встановлення даного факту необхідне для прийняття спадщини.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. При цьому пояснила, що з покійним ОСОБА_3 вони разом проживали 23 роки. Спочатку проживали в будинку , що належить їй на праві власності, а потім перейшли проживати в будинок чоловіка , так як потрібно було доглядати його батьків. В будинку чоловіка проживали більше 10 років. За час спільного проживання мали спільний бюджет , вели спільне господарство, проводили ремонти , загородили господарство парканом , перебудували веранду , сплачували комунальні послуги зі спільного бюджету. За час проживання покійний ОСОБА_3 пропонував узаконити стосунки та заявниця не переймалася тим, що вони не уклали шлюб . Чоловік був дуже хороший .

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився , про час та місце розгляду повідомлені належним чином під розписку , учасники не наполягали на участі представника, тому розгляд проводився за його відсутності.

В судовому засіданні надали покази свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтвердили , що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали як чоловік та дружина , спільно вели господарство , мали спільний бюджет . Жили дружно , спочатку в будинку заяниці, а потім перейшли до будинку чоловіка , доглядали його батьків аж до смерті. Коли помер раптово чоловік заявниці , то вона поховала його. Заявниця і на даний час проживає в будинку ОСОБА_7 .

В судовому засіданні також були досліджені письмові докази.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 його батьками були ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с.10).

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.8)

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про право власності, житловий будинок в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 по 1/3 частці за кожним.

Згідно довідки від 26.11.2024 року № 15-08/143 виданої відділом ЦНАП Бобровицької міської ради про те, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті та по теперішній час за вищевказаною адресою проживає його співмешканка ОСОБА_1 (а.с.19).

Згідно довідки виданої Козацьким старостинським округом Бобровицької міської ради від 16.12.2024 року № 15-08/161 що ОСОБА_1 проживала з 2013 року з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 , та здійснювала догляд та провела його поховання (а.с.20).

Розглянувши подану заяву , заслухавши заявницю , свідків та дослідивши письмові матеріали суд прийшов до наступного висновку.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справа про спадкування» - при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в абз. 2 пункт 2 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно до вимогст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином,ст. 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Суд вважає, що право заявниці підлягає захисту, а заява про встановлення факту задоволенню. Обставини, які б спростовували зазначений факт, судом не здобуто.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявник, і вони є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, приймаючи до уваги, що заявник позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судові витрати покласти на заявника.

Керуючись ст.ст. 81, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з 2013 року по 2024 рік в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О. Кузюра

Повний текст рішення складено 08.04.2025 року