Справа №216/7089/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі судді Застрожнікової К.С., при секретарі судового засідання Кронік В.Е., розглянувши заяву представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, адвоката Севостьянової Ірини Григорівни про відвід судді Солом`янського районного суду міста Києва Майстренка Олександра Миколайовича у цивільній справі № 216/7089/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

До провадження судді Солом`янського районного суду міста Києва Майстренка О.М. надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.12.2024 по справі відкрито загальне позовне провадження.

На адресу суду надійшла заява про відвід судді, яка подана представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, адвокатом Севостьяновою І.Г.

Вказана заява представника третьої особи обґрунтована тим, що вона не погоджується із судовими рішеннями судді у ході судового розгляду, а також невдоволена діями працівників апарату суду із реєстрації документації та наповнення матеріалів справи у системі «Електронний суд», а також якістю відображення матеріалів. Також заявник вважає, що суддею Майстренко О.М. обмежено третій особі ОСОБА_2 доступ до правосуддя та порушено порядок вирішення заяви про відвід, яка була подана адвокатом Севастьяновою І.Г. 12.03.2025.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.03.2025 заяву про відвід головуючого судді визнано необґрунтованою та передано для її вирішення іншому судді у порядку визначеному частиною першою статті 33 ЦПК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 вказану заяву про відвід розподілено судді Застрожніковій К.С.

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч.7 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Частиною 8 ст.40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з частиною сьомою статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві про відвід головуючому судді, як підстави для відводу, стосуються лише незгоди із прийнятими суддею процесуальними рішеннями в цій справі, що не може викликати сумнів у неупередженості судді, чи свідчити про його певну особисту заінтересованість у розгляді справи.

Твердження адвоката Севостьянової І.Г. у перешкоджанні третій особі у доступі до правосуддя не знайшли свого підтвердження під час розгляду заяви про відвід. Суд зауважує, що третя особа не обмежена в реалізації свого права знайомитись із матеріалами справи, подавати пояснення, заявами та клопотаннями, брати участь у судових засіданнях.

Щодо тверджень адвоката Севостьянової І.Г. про порушення суддею Майстренко О.М. порядку розгляду заяви про відвід, яка була подана 12.03.2025, то зазначені обставини не вказують на необ`єктивність та упередженість судді, із врахуванням кадрового забезпечення та навантаження в суді.

За таких обставин, заява про відвід головуючого судді Майстренку О.М. не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, адвоката Севостьянової Ірини Григорівни про відвід судді Солом`янського районного суду міста Києва Майстренка Олександра Миколайовича у цивільній справі № 216/7089/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Застрожнікова