ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року

м. Харків

справа № 639/7221/24

провадження № 22-ц/818/1400/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

сторони справи:

позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 листопада 2024 року ухвалене у складі судді Борисенка О.О.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2024 року Акціонерне товариство «Акцент Банк» ( надалі Банк) звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту станом на 19.10. 2024 у розмірі 16070.85 грн, з яких 9160.88 грн - заборгованість за кредитом та 6909.97 грн - заборгованість по відсоткам. Одночасно просило вирішити питання про стягнення судового збору у розмірі 3028 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.12.2021 між банком та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК». За умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у анкеті - заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею анкета - заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, на вимоги про погашення заборгованості не реагує, внаслідок чого у нього у неї утворилась заборгованість, що підлягає стягненню в примусовому порядку.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року, позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.12.2021 року станом на 19.10.2024 у розмірі 2762 грн 30 коп, яка складається з заборгованості за тілом кредиту та судовий збір у розмірі 520 грн 51 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що позивач не надав суду належні та допустимі докази на підтвердження факту укладення між сторонами договору кредиту на заявлених у позові умовах. Тому з відповідача належить стягнути лише фактично позичені та не повернуті грошові кошти, без урахування безпідставно нарахованих банком інших платежів.

Не погодившись з рішенням суду Акціонерне товариство «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив заочне рішення скасувати і ухвалити нове рішення яке задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права. Також апелянт зазначає, що суд помилково посилався на відсутність підпису відповідача на Тарифах та Умовах і Правилах надання банківських послуг. Відповідач надала свою згоду на використання електронно цифрового підпису у Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг Банком та підписала Тарифи та Умови і Правила, за допомогою електронного підпису та підписала паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» в якому чітко були зазначені всі умови кредитування, строки , процентна ставка та інше. Окрім того на думку апелянта суд першої інстанції не правильно застував доводи судів вищих інстанцій та порушив вимоги чинного законодавства.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 21.12.2021 ОСОБА_1 власноруч підписала анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК». При цьому ОСОБА_1 засвідчила, що вона ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, зобов`язується виконувати ці Умови та Правила і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Акцент-Банку www.a-bank. com.ua ( а.с. 8).

Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» підписаний ОСОБА_1 за допомогою накладення електронного підпису 21.12.2021 о 20 годині 49 хвилин ( а.с. 9-10).

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів користування кредитною карткою, які відповідачем не підписано ( а.с.16- 21).

Відповідно довідки за картами, ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видана картки № НОМЕР_2 , строком дії до квітня місяця 2028 року, та № НОМЕР_3 , строком дії до кінця грудня 2031 року. ( а.с. 13).

Відповідно до довідки за лімітом, АТ «Акцент-Банк» встановлено ОСОБА_1 наступні розміри ліміту: 21.12.2021 - 2500 грн, 25.04.2024 збільшено 9200 грн.( а.с. 14).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості, відповідач за кредитним договором має заборгованість, яка станом на 19.10.2024 року становить 16070.85 грн, та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 9160.88 грн; заборгованості по відсоткам у розмірі 6909,97 грн ( а.с. 7).

Як вбачається із виписки по картці, відповідач впродовж 2021 - 2024 років активно користувалася кредитною карткою, нею систематично вносились кошти на погашення заборгованості ( а.с. 11 - 12 та зворот).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першоїстатті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третійстатті 509 ЦК Українивказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі, сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банка або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістомстатті 1056 - 1 ЦК Українив редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина першастатті 11ЗаконуУкраїни від 12травня1991року№1023-XII«Про захист прав споживачів»(далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першоїстатті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першоїстатті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із відповідачем Акціонерне товариство «Акцент-Банк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21 серпня 2019 року у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16 серпня 2019 року у справі № 595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18), від 03 лютого 2021 року у справі № 333/36/18 (провадження № 61-11081св19) тощо.

При цьому, згідно з частиною 6статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Колегія суддів вважає, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у банку, який є в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21.12.2021 шляхом підписання заяви-анкети, в якій відсутня базова процентна ставка. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» відсотків у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті - заяві 21.12.2021, оскільки витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в банку не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

З паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» вбачається, що він містить інформацію й, зокрема, про основні умови кредитування з урахуванням потреб споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту за картками «Універсальна», «Універсальна GOLD». Крім того, згідно відомостей споживчого паспорту який підписаний відповідачем 21.12.2021 року, інформація в паспорті зберігає чинність та є актуальною лише до 25.12.2021 року. В той же час даний паспорт не містить даних щодо обрання конкретної відсоткової ставки відповідачем

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, залишаючи без змін судові рішення щодо відмови у задоволенні вимог банку про стягнення боргу, Об`єднана палата відступила від цілої низки висновків Верховного Суду, про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. При цьому Об`єднана палата в постанові зазначила, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту і його підписання споживачем свідчить виключно про виконання кредитодавцем переддоговірного обов`язку по наданню споживачу передбаченої законом інформації та не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, бо в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Тому судова колегія не може вважати наданий позивачем Паспорт споживчого кредиту належним доказом погодження між сторонами умов кредитного договору.

Проте враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариству «Акцент-Банк» в повному обсязі не повернуті, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з боржника фактично отриманої суми кредитних коштів (тіла кредиту).

Разом з тим, згідно даних виписки по виписці по за період 21.12.2021 по 19.10.2024 загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 16070,85 грн, проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту. ОСОБА_1 неодноразово вносила кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені нею кошти безпідставно розподілялись Банком на погашення процентів, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала.

Матеріали справи свідчать, що за весь час користування позиченими грошима з 21.12.2021 по 19.10.2024 ОСОБА_1 сплатила на користь Банку 2 500 грн, крім цього Банк неправомірно нарахував відсотки за користування кредитними коштами, які не передбачені договором, у загальному розмірі 6 398,58 грн, тому заборгованість за тілом кредиту становить 2762,30 (9 160,88 6 398,58) грн.

Тому судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з рішенням суду про часткове задоволення позовних вимог.

За правилами, передбаченими пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2025 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук