ЦИВІЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 170/113/25
Позовне провадження Провадження № 2/170/110/25
Шацький районний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2025 року сел. Шацьк

Шацький районний суд Волинської області під головуванням судді Жевнєрової Н.В., за участю секретаря судових засідань Остапчук Н.В., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в сел. Шацьк цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шацької селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

28 лютого 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до Шацької селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 24 вересня 2024 року Шацьким райвідділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області. До складу спадщини після смерті спадкодавця, в тому числі, увійшов житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який був побудований спадкодавцем в 1965 році, відповідно належав йому та був зареєстрований на праві приватної власності за ним, що підтверджується відповіддю КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради № 5802/01-04 від 14.10.2024, рішенням виконкому Шацької селищної Ради депутатів трудящих № 1 від 13.01.1967 «Про оформлення права особистої власності на будинок» та інвентаризаційною справою, виданого в 1966 року Луцьким міжміським бюро технічної інвентаризації та довідкою Шацької селищної ради № 74 від 30.09.2024. Згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) до правовідносин, які виникли до вступу в законну силу цього кодексу, застосовуються норми законодавства, діючого раніше, а саме Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України "Про державну реєстраиію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов`язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації. Згідно з приписами ч. 4 ст. 3 вказаного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом №1952 нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року №533-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню негосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Цейтральним статистичним управлінням СРСР №112/5 від 13 квітня 1979 року. Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР №5-24-26 від 12 травня 1985 року. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР №1/5 від 19 січня 1976 року, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю табудівництво індивідуальних житлових будинків» був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР № 8502-11 від 22 лютого 1988 року та прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право ромадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва, та іншими нормативними актами. Таким чином, з огляду на викладене, спадкодавець за життя набув право власності на цей житловий будинок, а відтак дане право власності після його смерті перейшло до його спадкоємців. За життя спадкодавець ОСОБА_3 заповіт не склав. Спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва проправо на спадщину) №80281939 від 27.02.2025. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 року) спадкоємцем першої черги за законом була дружина спадкодавця - ОСОБА_2 . Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджується архівною довідкою №343/01.23, виданою 29.10.2024 Державним архівом Волинської області. Спадкоємець ОСОБА_2 відповідно до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як постійно проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується довідкою Шацької селищної ради №2301 від 18.02.2025. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, після смерті спадкодавця, не було. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 15.02.2025 Любомльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. На час її смерті в паспорті було помилково зазначено прізвище « ОСОБА_4 », у зв`язку з чим і в свідоцтві про її смерть прізвище було помилково записано « ОСОБА_4 », у зв`язку з чим спадкова справа після смерті спадкодавця заводилася на прізвище ОСОБА_5 , що підтверджується спадковою справою №23/2003. За заявою позивача в лютому 2025 року у свідоцтві про смерть спадкодавця було виправлено допущено помилку, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану №6 від 27.02.2025. До складу спадщини після її смерті, в тому числі, увійшов житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , однак право власності на нього не оформила. За життя спадкодавець склала заповіт,посвідчений 02.10.2002 секретарем Світязької сільської ради Шацького району Волинської області та зареєстрованого в реєстрі №570. Оскільки за життя в паспорті ОСОБА_2 була допущена помилка в написанні прізвища « ОСОБА_4 », тому в заповіті спадкодавець зазначена як « ОСОБА_5 » та відповідно з помилкою зазначено і прізвище особи, якій заповідалось усе майно « ОСОБА_6 », який у свідоцтві про народження та паспорті громадянина України вказаний як ОСОБА_1 . Родинні зв`язки між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_3 , виданим Шацькою селищною радою Любомльського району Волинської області 27.08.1969, свідоцтвом про народження батька позивача ОСОБА_7 серії НОМЕР_4 , виданим Шацьким райбюро ЗАГС Волинської області 30.07.1962 та свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 серії НОМЕР_5 , виданим 23.11.2005 відділом реєстрації актів цивільного станч Шацького районного управління юстиції Волинської області. Позивач після смерті спадкодавця у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивач відповідно до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується спадковою справою спадкодавця. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 не було, що також підтверджується матеріалами спадкової справи. Позивач, як спадкоємець за заповітом, що прийняв спадщину, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом на спірне нерухоме майно. Однак нотаріус не видав йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що спадкодавець за життя не оформила та не зареєструвала правовстановлюючі документи на майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Капляр М.В. від 23.07.2024. Тому позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на вказане у позові нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Москалюк О.О. в підготовче засідання не прибули, представник позивача подала суду письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, які позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити повністю.

Відповідач Шацька селищна рада свого представника в підготовче судове засідання не направила. Суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що Шацька селищна рада заперечень до позову не має.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд установив, що позивач ОСОБА_1 в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , інших спадкоємців, які в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , не встановлено, що підтверджується матеріалами спадкової справи №235/2003 на ім`я ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач, як спадкоємець за заповітом, що прийняв спадщину, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом на спірне нерухоме майно. Однак нотаріус не видав йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що спадкодавець за життя не оформила та не зареєструвала правовстановлюючі документи на майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Капляр М.В. від 23.07.2024.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, матеріалами спадкової справи №23/2003 заведеної приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Капляр М.В. після смерті ОСОБА_5 , інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, довідкою КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" №5802/01-04 від 14.10.2024, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити.

На підставі статей 1217, 1220, 1223, 1268, 1269, 1296 ЦК України, керуючись статтями 12, 81, 82, 89, 200, 206, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , в порядку спадкування за заповітом, на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з технічним паспортом на об`єкт нерухомого майна від 13.01.2025, реєстраційний номер: ТІ01:4622-5919-4154-2977, інвентарний номер: 11-25, який належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 04.04.2025.

Суддя /підпис/ Н.В.Жевнєрова Згідно з оригіналом Суддя Шацького районного суду Волинської області Н.В.Жевнєрова