ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м.Суми

Справа №585/2521/24

Номер провадження 22-ц/816/385/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Акцент Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Домашенка Дениса Миколайовича на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 липня 2024 року в складі судді Євлах О.О., ухваленого в м. Ромни,

в с т а н о в и в:

29 травня 2024 року Акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі - АТ «Акцент Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27 травня 2020 року у розмірі 81400,97 грн, яка виникла станом на 19 травня 2024 року та складається з 48727,38 грн боргу за кредитом та 32673,59 грн боргу по процентам за користування кредитом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 травня 2020 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг та відкриття банківського рахунку шляхом підписання Анкети-зави та Паспорту споживчого кредиту. Банк надав відповідачу кредитну картку та встановив кредитний ліміт, який згодом збільшувався, встановив проценти за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник користувався кредитними коштам, здійснював погашення кредитного боргу, проте повністю борг по тілу кредиту не повернув та проценти за користування кредитом не сплатив, внаслідок чого станом на 19 травня 2024 року утворився борг на загальну суму 81400,97 грн, який складається з 48727,38 грн боргу по тілу кредиту та 32673,59 грн боргу по процентам за користування кредитом.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 липня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент Банк» заборгованість за договором б/н від 27 травня 2020 року у розмірі 81400,97 грн, яка виникла станом на 19 травня 2024 року, яка складається з 48727,38 грн боргу за кредитом та 32673,59 грн боргу за відсотками, а також стягнуто 3028 грн судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Домашенко Д.М., посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Анкета-заява не містить умов кредитного договору, Паспорт споживчого кредиту не містить власноручного підпису відповідача, а з решти доданих до позову документів, які банк вважає складовими кредитного договору, неможливо встановити дату їх чинності. Вважає, що до спірних правовідносин неможливо застосувати норми, якими врегульовано договір приєднання. Водночас визнає укладення відповідачем кредитного договору та використання ним кредитних коштів, проте за відсутності погоджених умов про проценти за користування кредитом.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Акцент Банк» просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що відповідач погодився на всі умови кредитного договору, підписавши в електронній формі Анкету-заяву та Паспорт споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 травня 2020 року о 13 год. 05 хв. ОСОБА_1 в електронній формі підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, чим підтвердив, що він ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку Умови та Правила надання банківських послуг (а.с. 8).

Крім того, 27 травня 2020 року о 13 год. 09 хв. ОСОБА_1 простим електронним підписом підписав Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» шляхом прийняття дзвінка від банку на вказаний в Анкеті-заяві номер мобільного телефону ( НОМЕР_1 ) (а.с. 9).

З Виписки по картці від 19 травня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 у період з 27 травня 2020 року по 19 травня 2024 року користувався карткою з рахунком НОМЕР_2 . Витрати кредитних коштів за вказаний період склали 294109,68 грн, повернуто за вказаний період всього 212732,69 грн, тобто не повернуто всього 81376,99 грн (а.с. 10-14).

Згідно з довідкою за картками ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_3 та видано картку № НОМЕР_4 зі строком дії до березня 2027 року (а.с. 15).

Згідно з Довідкою за лімітами ОСОБА_1 27 травня 2020 року встановлено кредитний ліміт 1000 грн, 28 жовтня 2020 року збільшено ліміт до 16000 грн, 06 лютого 2021 року збільшено ліміт до 20000 грн, а 23 лютого 2024 року збільшено ліміт до 48800 грн (а.с. 16).

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 27 травня 2020 року вбачається, що станом на 19 травня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 81400,97 грн, з яких борг по кредиту становить 48727,38 грн, борг по процентах - 32673,59 грн (а.с. 6-7).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 в різні періоди часу використовував кредитні кошти, заперечень банку з приводу кредитних операцій, встановлення кредитного ліміту та його подальшого збільшення не висловлював, тобто не заперечував проти укладення договору. Також суд звернув увагу на підписаний електронним підписом паспорт споживчого кредиту, яким передбачено сплату процентів за користування кредитом за програмою «Кредитна картка». Суд вважав, що ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти та нараховані відсотки не повернув, а тому є підстави для стягнення боргу у сумі 81400,97 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, ч. 2 ст. 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

У спірних правовідносинах позивач запропонував відповідачу скористатися банківськими послугами шляхом приєднання до запропонованих умов отримання і використання кредитних коштів. Погодження відповідачем запропонованих банком умов відбулось в електронній формі шляхом підписання 27 травня 2020 року о 13 год. 05 хв. Анкети-заяви та того ж дня о 13 год. 09 хв. Паспорту споживчого кредиту з використанням фінансового номеру мобільного телефону, який ОСОБА_1 вказав в електронній формі Анкети-заяви. Зазначені дії є послідовними і супроводжувались ознайомленням позичальником із запропонованими банком умовами кредитування з наступною згодою із запропонованою офертою шляхом прийняття на фінансовий номер мобільного телефону вхідного дзвінка від банку.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За вказаних вище норм права та встановлених у справі обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що між сторонами спору 27 травня 2020 року був укладений електронний кредитний договір.

Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Підписаний відповідачем в електронній формі Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» містить всі істотні умови укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема строк кредитування, цілі кредитування, форма надання кредиту, процентна ставка (реальна, пільгова, базова, фіксована), орієнтовна загальна вартість кредиту з різними умовами погашення боргу, права та обов`язки позичальника, відповідальність та інші умови.

Підписавши Паспорт споживчого кредиту, відповідач погодився на таку істотну умову договору як розмір процентної ставки за користування кредитом і порядок її нарахування.

За вказаних вище обставин доводи апеляційної скарги про те, що Паспорт споживчого кредиту не містить власноручного підпису відповідача правового значення не мають, оскільки такий підпис відбувся в електронній формі шляхом прийняття ОСОБА_1 вхідного дзвінка від банку на вказаний в Анкеті-заяві номер свого мобільного телефону ( НОМЕР_1 ). Цієї обставини відповідач не спростував.

З огляду на викладене вище, підписавши Анкету-заяву та Паспорт споживчого кредиту, який є складовою частиною кредитного договору, ОСОБА_1 таким чином добровільно погодився на запропоновані банком умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання повернути використані кредитні кошти та сплатити проценти за їх використання.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Аналізуючи зміст кредитного договору від 27 травня 2020 року № б/н та його складових (Паспорт споживчого кредиту), колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що 81400,97 грн заборгованості була нараховано правомірно, згідно з умовами договору, підписаного відповідачем в електронній формі.

Утворення боргу підтверджується розрахунком заборгованості по договору станом на 19 травня 2024 року, а правові підстави для стягнення боргу позивачем доведені відповідними письмовими доказами, які по своїй суті є паперовими копіями складових кредитного договору, з якими відповідач ознайомився та погодився з їх змістом в електронній формі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що отриманню доступу до кредитних коштів передує ознайомлення і погодження позичальником в електронній формі, зокрема з використанням мобільного додатку, відповідних умов кредитної угоди. Тобто скористатись кредитними коштами попередньо не погодившись з розміром процентної ставки та іншими умовами використання кредиту фактично не є можливим.

Відтак, апеляційний суд не має сумнівів у існуванні 81400,97 грн заборгованості за договором споживчого кредитування № б/н від 27 травня 2020 року, а тому погоджується з висновком місцевого суду про задоволення позову у повному обсязі.

Ураховуючи викладені вище обставини та висновки місцевого суду, з якими повністю погоджується апеляційний суд, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, рішення суду не може бути змінене чи скасоване.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та наведеними нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку.

Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Домашенка Дениса Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов