27.03.2025 Справа № 363/4878/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Крюкової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання колишньої дружини,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2024 до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку та за підписом представника позивача адвоката Кормушина В.О., надійшла вказана позовна заява, у якій просить зменшити розмір стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_2 , що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення виданого Вишгородським районним судом Київської області у справі №363/2349/23 з визначеного розміру 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, і до досягнення дитиною трьох років до 1/8 частини заробітку (доходу) боржника, щомісячно, і до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позову зазначено, що 04.05.2023 Вишгородським районним судом по справі №363/2345/23 було винесено судовий наказ, згідно якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, а саме з 03.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття. 13.07.2023 Вишгородським районним судом по справі №363/2349/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було винесено рішення про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку відповідно до якого з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, починаючи з 03.05.2023 та до досягнення дитиною, трирічного віку. 01.09.2023 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72656115 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку.

У позові зазначено, що позивач з 05.08.2019 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 , та за період з травня 2023 року по лютий 2024 року, загальна сума стягнень з ОСОБА_1 на погашення аліментів згідно з АСП №72656115 та №72239769 складає 217840,70 грн., а згідно звіту військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2023 про здійснення відрахування та виплат відносно ВП №72656115 за період з 01.10.2023 по 29.02.2024, утримана сума (боргу) складає 32290,44 грн., згідно звіту військової частини НОМЕР_1 від 13.07.2023 про здійснення відрахування та виплат відносно ВП №72239769 за період з 01.07.2023 по 29.02.2024 утримана сума (борг) за вказаний період складає 185550,26 грн. Сторона позивача вважає, що суми які стягуються з ОСОБА_1 є значними, і перевищують допустиму норму стягнень на погашення аліментних зобов`язань. Також зазначено, що 17.08.2024 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з 18.08.2024 виключено з продовольчого забезпечення та видано належні атестати, 19.08.2024 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військового інституту, прийняв посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820 гривень на місяць. Відповідно до довідки виданої Житомирським військовим інститутом

ім. С.П. Корольова від 27.08.2024 року №395/503 солдат ОСОБА_1 перебуває на службі в ЗСУ з 06.06.2019 на посаді курсанта Житомирського військового інституту

імені С.П. Корольова з 28.07.2024 року орієнтовно по червень 2028 року згідно з наказом начальника ЖВІ від 28.07.2024 №13-K.

Заявляючи вимогу про зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на її утримання до досягнення дитиною трьох років, позивач посилається на значне погіршення стану його здоров`я, зокрема: позивач отримав консолідований уламковий перелом проксимальної фаланги II пальця правої кістки з тимчасовим порушенням функції правої кістки, астено-невротичний синдром; у нього виявлено «Фіброз стулок мітрального клапана»; він знаходиться на «Д» обліку з діагнозом Феномен W-P-W (аномалія структури серця), та потребує постійного лікування. Позивач вважає, що, у зв`язку значним зменшенням розміру грошового забезпечення, більшу частину якого складали додаткові винагороди за участь особи в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, його матеріальне становище, в порівнянні з тим, що було на час винесення рішення про стягнення аліментів на утримання дружини значно погіршилось, порівняно із становищем одержувача аліментів, та позивач не зможе в повній мірі забезпечувати себе благами, які необхідні для достатнього життєвого рівня. Також, позивач вбачає, що при винесенні рішення по справі №363/2349/23 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, судом не було враховано те, що на утриманні позивача вже перебуває дитина і присудження аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) буде погіршувати матеріальне становище позивача. Зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/8 частини на утримання дружини, на думку позивача, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між стягненнями аліментів на утримання дитини та утримання дружини.

Також, у прохальній частині позовної заяви заявлено клопотання про витребування у Військової частини НОМЕР_1 звіту про здійснені відрахування та виплати щодо ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №72656115 за період з 01.03.2024 по 31.08.2024.

Після виконання судом вимог частини восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 01.10.2024 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження у судове засідання на 10:00 28.11.2024, про що повідомлено учасників провадження у встановленому законом порядку. Крім цього, як зазначено у вказаній ухвалі суду щодо клопотання представника позивача про витребування доказів, яке міститься у позовній заяві, а саме про витребування, у порядку статті 84 ЦПК України, у Військовій частині НОМЕР_1 звіту про здійснення відрахувань та виплати щодо ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №72656115 за період з 01.03.2024 по 31.08.2024, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки представник позивача не вживав заходів для отримання саме цього доказу самостійно. Так, як убачається із доданої до позовної заяви копії адвокатського запиту, представник позивача звертався до військової частини з запитом щодо надання йому звітів про здійснення відрахування та виплати з доходів ОСОБА_1 за період перебування військовослужбовця на службі у ВЧ НОМЕР_1 , без зазначення конкретного періоду, та отримав їх супровідним листом військової частини, у якому також зазначено, що звіти було надіслано і на електронну адресу Ямпільського ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

21.11.2024 до суду, засобами поштового зв`язку, від представника позивача надійшло клопотання про доручення доказів , а саме Звіту в/ч НОМЕР_1 №499 від 26.10.2024 про здійснення відрахувань та виплати щодо ОСОБА_1 за постановою від 16.10.2023 ВП №72656115.

Судові засідання, призначені на 28.11.2024 та на 06.02.2025 не відбулися через відсутність головуючого судді на підставі Наказу Вишгородського районного суду Київської області від 27.11.2024 №128 «Про компенсацію роботи у вихідний день судді Лукач О.П.», та через тимчасову непрацездатність (лікарняний), відповідно.

Наступну дату судового засідання визначено 27.03.2025 о 10:00, про що повідомлено учасників провадження.

26.03.2025 до суду, через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, а підставі наявних матеріалів, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити.

У судове засідання, призначене на 27.03.2025 учасники провадження не з`явилися. Як убачається із матеріалів справи, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками та судові повістки про виклик відповідача до суду, надіслані відповідачу на адресу зареєстрованого її місця проживання, повернулася до суду без вручення адресату з причин «за закінченням терміну зберігання». Водночас, відповідача було повідомлено про розгляд справи, шляхом надсилання її судових повісток у додатку «Viber», які, згідно довідок, їй доставлено завчасно. Клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, до суду не надходило.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників провадження, суд враховує заяву представника позивача та вжиті судом заходи для забезпечення участі відповідача під час розгляду справи.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази у справі, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з таких підстав.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктами 17 частини першої статті 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Судом встановлено, що 30.07.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, який розірвано рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13.06.2024 (справа №363/1733/24).

10.03.2023, під час перебування у шлюбі, у позивача з відповідачем народилася донька ОСОБА_3 .

За заявою ОСОБА_2 , судовим наказом Вишгородського районного суду Київської області від 04.05.2023 у справі №363/2345/23, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частин від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, а саме з 3 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім цього, за позовною заявою ОСОБА_2 , рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13.07.2023 у справі №363/2349/23, вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на її утримання у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 03.05.2023 та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Так, як убачається із змісту вказаного судового рішення, відповідач у справі №363/2349/23 ОСОБА_1 , у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначав, що «відповідно до судового наказу, виданого Вишгородським районним судом Київської області від 04.05.2023 року з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі

1/4 частини від усіх видів заробітку боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, а саме з 03.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Він є військовослужбовцем по мобілізації, ним були отримані поранення, внаслідок яких проходив лікування та самостійно повинен був купувати ліки для відновлення свого здоров`я. Також на його утриманні перебувають батьки. Вважає, що вимога дружини завищена, оскільки він сам потребує доходів на проживання, лікування, отримання соціальних та духовних благ, а тому просить стягнути з нього на утримання дружини 1/8 частку усіх доходів».

Суд, ухвалюючи у справі №363/2349/23 рішення на користь ОСОБА_2 , зазначив, що «Дитина проживає з матір`ю, яка ніде не працює та здійснює догляд за дитиною, а тому потребує фінансової допомоги. Суду не надано інформацію, що у відповідача на утриманні перебувають інші особи, через вади здоров`я або з інших об`єктивних причин відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу. …відповідач є особою працездатного віку, тож має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання позивача, суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення з відповідача на утримання позивача розмір аліментів підлягає задоволенню. На переконання суду, призначення відповідачу аліментів на утримання позивача у розмірі у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною трирічного віку, щомісячно, з урахуванням сплати аліментів на утримання доньки, буде відповідати інтересам позивача, обставинам справи і вимогам Закону.».

Вказане судове рішення, ОСОБА_1 не оскаржувалося до суду апеляційної інстанції та воно набрало законної сили 15.08.2023.

Згідно із частинами четвертою та п`ятою статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, судом встановлено, що доводи ОСОБА_1 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини згідно судового наказу, виданого Вишгородським районним судом Київської області від 04.05.2023, а також тримання ним поранення, були предметом розгляду під час вирішення питання про стягнення з нього аліментів на утримання дружини, у зв`язку з чим, суд не бере їх до уваги під час вирішення питання про їх зменшення з цих самих підстав.

Як убачається із довідки №3261, виданою 06.03.2024 військовою частиною НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 з 05.08.2019.

Як убачається із Витягу із наказу Начальника Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова (по особовому складу) від 28.07.2024 №13-К, на підставі правил прийому та рішення приймальної комісії від 27.07.2024, у зв`язку з успішно складеними вступними випробуваннями та бажанням навчатись у вищому військовому навчальному закладі зі ступенем вищої освіти бакалавр, з дати зарахування в списки особового складу військового інституту з солдатом ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ, розподілено за спеціальністю «Озброєння та військова техніка та спеціалізацією «Обробка даних космічної розвідки» і призначено курсантом, за рахунок інших міністерств (відомств), першого курсу Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова.

Згідно припису в/ч НОМЕР_1 від 17.08.2024 №842/9704, солдату ОСОБА_1 запропоновано 17.08.2024 вибути до Житомирського військового інституту

ім. С.П. Корольова для подальшого проходження військової служби. Строк прибуття 19.08.2024. Підстава наказ начальника Житомирського військового інституту

ім. С.П. Корольова від 28.07.2024 року №13-K.

Як вбачається із Витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №235 від 17.08.2024, солдата ОСОБА_1 вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби. З 17.08.2024 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з 18.08.2024 виключено з продовольчого забезпечення та видано належні атестати. Вислуга років позивача в лавах ЗСУ станом на 01.08.2024 становить: календарна 5 років 1 місяць 25 днів, пільгова 1 рік 0 місяців 10 днів, загальна 6 років 2 місяці 6 днів. Виплатити щомісячну премію за особистий внесок в загальні результати служби у розмірі 624% від посадового окладу, згідно окремого доручення Міністра оборони України від 16.01.2024 №183/уд, за період з 01.08.2024 по 17.08.2024. Виплатити надбавку за особливості проходження служби у розмірі 87,8% від посадового окладу, оклад за військовим званням, надбавки за вислугу років та інші види грошового забезпечення відповідно до порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, за період з 01.08.2024 по 17.08.2024. Виплатити щомісячну додаткову винагороду за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та відповідно до вимог пункту 2 розділу XXXV наказу МО України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» з розрахунку 30000 гривень за період з 14.08.2024 по 17.08.2024 . Частину щорічної основної відпустку за 2019 рік використав терміном 25 діб. Частину щорічної основної відпустку за 2020 рік використав терміном 7 діб. Частину щорічної основної відпустку за 2021 рік використав терміном 38 діб. Щорічну відпустку за 2022 рік не використав. Частину щорічної основної відпустку за 2023 рік використав терміном 10 діб. Частину щорічної основної відпустку за 2024 рік використав терміном

25 діб. Додаткову відпустку передбачену статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» не використав. Грошова допомога на оздоровлення за 2024 рік виплачена. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до вимог «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 за 2024 рік не отримував. Солдат ОСОБА_1 здійснив у поточному році 0 (нуль) стрибків з парашутом. Норму парашутних стрибків не виконав. Період служби 01 січня по 17 серпня 2024 року відповідно до Інструкції про зарахування вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах періодів військової служби військовослужбовцям, військова служба яких пов`язана з систематичними стрибками з парашутом затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.06.2019 №307 «Про деякі питання обчислення вислуги років на пільгових умовах військовослужбовцям військова служба яких пов`язана з систематичними стрибками з парашутом», не підлягає заліку для розрахунку років на пенсію на пільгових умовах із розрахунку один календарний місяць служби за півтора місяці. Постійним або службовим житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався. Військові перевізні документи на проїзд військовослужбовця, членів його сім`ї та перевезення домашніх речей не надавались.

Так, згідно Витягу із наказу начальника Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова (по стройовій частині) №247 від 19.08.2024, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова (по особовому складу) від 28 липня 2024 року №13-K на посаду курсанта за рахунок інших міністерств (відомств) Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, який прибув із військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , з 19.08.2024 зараховано до списків особового складу військового інституту, на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення зі сніданку 21.08.2024 і вважається таким, що 19.08.2024 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820 гривень на місяць.

Водночас, цим же наказом, наказано виплачувати з 19.08.2024: оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; щомісячну премію в розмірі 624% від посадового окладу; надбавку за особливості проходження служби в розмірі 87,8%.

Відповідно до довідки Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова від 27.08.2024 №395/503 солдат ОСОБА_1 перебуває на службі в ЗСУ з 06.06.2019 на посаді курсанта Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова з 28.07.2024, орієнтовно, по червень 2028 року згідно з наказом начальника ЖВІ від 28.07.2024 року №13-K.

Згідно довідки про доходи від 30.03.2024 №122, загальна сума сплачених за період з травня 2023 року по лютий 2024 року ОСОБА_1 аліментів складає 217840,69 грн, при цьому його дохід становив: заробітна плата 249823,98 грн, інші нарахування

745653,33 грн.

У Звіті про здійснення відрахування та виплати, складеного в/ч НОМЕР_1 , зазначено, що за період з 01.10.2023 по 29.02.2024, за постановою від 16.10.2023, ВП №72656115, виданого за виконавчим документом №363/2349/23 від 23.08.2023, утримана сума складає 32290,44 грн, при цьому, нарахована зарплата та інші доходи становлять 586087,58 грн.

У Звіті про здійснення відрахування та виплати, складеного в/ч НОМЕР_1 , зазначено, що за період з 01.03.2024 по 17.08.2024, за постановою від 16.10.2023, ВП №72656115, виданого за виконавчим документом №363/2349/23 від 23.08.2023, утримана сума складає 71588,44 грн, при цьому: щомісячні основні/додаткові види грошового забезпечення становлять 142237,81 грн.; додаткова винагорода на період дії воєнного стану становить 148109,01 грн.

У Звіті про здійснення відрахування та виплати, складеного в/ч НОМЕР_1 , зазначено, що за період з 01.07.2023 по 29.02.2024, за постановою від 13.07.2023, ВП №72239769, виданого за виконавчим документом №363/2345/23 від 19.06.2023, утримана сума складає 185550,26 грн, при цьому, нарахована зарплата та інші доходи становлять 839159,49 грн.

Згідно медичних документів, що містяться у матеріалах справи, ОСОБА_1 , у період з 27.07.2022 по 17.08.2022, знаходився у госпіталі з діагнозом «Консолідований уламковий перелом проксимальної фаланги ІІ пальця правої кисті з тимчасовим порушенням функції правої кисті. Астено-невротичний синдром соматогенно зумовлений.» та йому призначено лікування і трудові рекомендації: обмеження навантаження, масаж, ЛФК, при болях призначено відповідний препарат та спостереження ортопеда, а 13.02.2023 ОСОБА_1 пройшов обстеження «Ехокардіографія».

Тобто, ОСОБА_1 перебував на лікуванні до ухвалення Вишгородським районним судом Київської області 13.07.2023 рішення про стягнення аліментів на утримання дружини, та до видачі цим же судом судового наказу від 04.05.2023 року, при цьому із аналізу зазначених вище медичних документів, судом не встановлено підстав вважати, що має місце погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 .

Так, з довідки КП «Ямпільський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ямпільської міської ради Дзигівська амбулаторія загальної практики сімейної медицини від 19.07.2024 №194 ОСОБА_1 знаходиться на «Д» обліку з діагнозом Феномен W-P-W та потребує постійного лікування. При цьому у вказаній довідці відсутнє будь-яке призначення лікаря, яке б зумовлювало наявність підстав стверджувати про погіршення матеріального становища ОСОБА_1 , зумовленого витратами на його лікування.

Вирішуючи спір за заявленими позивачем вимогами про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на корись відповідача на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених вище положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх стану здоров`я.

Так, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилається на значне погіршення стану його здоров`я, зменшення розміру грошового забезпечення та погіршення матеріального становища, у порівнянні з тим, що було на час винесення рішення про стягнення аліментів на утримання дружини, порівняно із становищем одержувача аліментів, а також те, що позивач не зможе в повній мірі забезпечувати себе благами, які необхідні для достатнього життєвого рівня.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Позивач, звертаючись до суду з позовом та під час розгляду справи судом, не надав належних і достатніх доказів на підтвердження викладених ним обставин та наявності підстав, які можуть бути враховані судом для прийняття рішення про зменшення розміру аліментів, зокрема щодо погіршення його майнового стану та стану його здоров`я, порівняно з тим, що мало місце на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, або таких, що свідчили б про неможливість позивача сплачувати аліменти на утримання дружини у визначеному судовими рішеннями розмірі та те, що матеріальне становище відповідача, є кращим, чим його.

У зв`язку з цим, суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання до досягнення дитиною трьох років, а тому вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок позивача.

Керуючись статтями 141, 150, 180183, 192 СК України, статтями 2, 4, 5, 12, 13, 19, 7689, 141, 174, 247, 258, 259, 263265, 268, 273-279, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання колишньої дружини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 14.04.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації:

АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації:

АДРЕСА_3 .

Суддя О.П. Лукач