ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1716/25 Справа № 216/5109/24 Суддя у 1-й інстанції - ЧИРСЬКИЙ Г.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2024 року, яке ухвалено суддею Чирським Г.М. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

У С Т А Н О В И В

В липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2013 року, від шлюбних відносин мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб розірвано рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.11.2022. До народження дитини вона працювала на кафедрі стоматології Дніпровського державного Університету та мала гарний дохід (заробітну плату) й повністю себе матеріально забезпечувала. Після народження спільної з відповідачем доньки вона вимушена була піти у відпустку по догляду за дитиною. Їх донька має проблеми зі здоров`ям, затримки у розвитку та потребує домашнього догляду, що підтверджено відповідною довідкою медичного закладу, в якій визначено захворювання на яке хворіє дитина (код за МКХ-10) - R62, R-47-8 дата з якої дитина перебуває на диспансерному обліку 08.06.2022, дата з якої дитина потребує домашнього догляду з 11.07.2024.

На підставі наведеного вище, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь та утримання аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шестирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з 25 липня 2024 року і до 10 січня 2025 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 823 (вісімсот двадцять три) гривні 61 копійка.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі представник позивача просить змінити рішення суду першої інстанції збільшивши розмір аліментів з 1/6 частини до 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) посилаючись на те, що суд першої оцінки не надав належної оцінки тому, що іншими рішеннями вже було стягнуто на інші періоди аліменти на її утримання в розмірі і відповідач їх не оскаржив, не було враховано її стан здоров`я, той факт, що відповідач окрім заробітку військовослужбовця 20 тис. грн., додатково отримує 2000,00 грн. виплат як ВПО, дитина має вади здоров`я, але відповідач самоусунувся від виховання дитини.

Крім того, апелянт зауважує на тому, що їх з відповідачем спільна дитина має певні вади розвитку в мовленні у зв`язку з чим позивач є непрацездатною, однак має оплачувати комунальні послуги, купувати їжу, ліки, засоби гігієни, що практично неможливо, тому вона потребує матеріальної допомоги від батька дитини, який має стабільний та високий дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання непрацездатної дружини.

Крім того апелянт просила стягнути витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення. Звертає увагу суду, що про інші цивільні позови ОСОБА_1 дізнавався після блокування його рахунків державним виконавцем тому не міг приймати участь у справах і належним чином представити свою позицію та оскаржити рішення. Позивачка шість разів зверталася до нього із аналогічними позовами але жодного разу із вимогами про додаткові витрати на лікування дочки, захворювання самої позивачки виникло ще до шлюбу із ним. Погоджується із рішенням суду, не заперечує необхідність допомоги матері спільної дитини в розмірі визначеним судом. Також просить відмовити у стягненні на користь позивачки судових витрат.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі з 15 червня 2013 року, що підтверджено копією відповідного свідоцтва. ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилась спільна донька ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданого Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 606, в графі якого батьками записані позивач та відповідач по справі.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу ніпропетровської області від 17.11.2022 року шлюб між сторонами було розірвано.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач раніше зверталася із аналогічними позовними вимогами. Так, постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.03.2023 року у справі №216/3718/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року, апеляційним судом змінено рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в період з 19 вересня 2022 року до 10 січня 2023 року, визначивши їх у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу (заробітку). Колегія суддів врахувала, що відповідач має обов`язок зі сплати аліментів на утримання дочки сторін по справі, та з його доходу щомісячно утримуються як аліменти в розмірі 25 відсотків на утримання дочки, так і заборгованість по аліментам згідно рапорту відповідача, що свідчить про наявність у відповідача фінансового зобов`язання, яке впливає на можливість надання матеріальної допомоги на утримання матері дитини,

Відповідно витягу з наказу №287/о від 24.06.2024 р. Дніпровського державного медичного університету «Про особовий склад», продовжено ОСОБА_1 , лаборанту кафедри терапевтичної стоматології та стоматології ФПО, яка знаходиться у відпустці для догляду за дитиною віком до 6-ти років, відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 12.07.2024 по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дитина проживає разом з матір`ю позивачем у справі, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено витягами з реєстру територіальної громади.

Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача на її утримання до 10 січня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання позивача, яка не працює, оскільки дитина сторін по справі потребує домашнього догляду, натомість відповідач, який є здоровою молодою працездатною особою, має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання, а також із визначеним судом розміром аліментів, виходячи з наступного.

Згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною шестирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Основною умовою надання матеріальної допомоги чоловіка матері дитини, яка потребує домашнього догляду його матеріальна спроможність надавати таку допомогу.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає разом з позивачем.

Суд першої інстанції взяв до уваги довідку форми № 080-1/0 «Про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді» за №76 виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6»КМР від 11.06.2024, малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , потребує домашнього догляду. Захворювання на яке хворіє дитина (код за МКХ-10) - R62, R-47-8, дата з якої дитина перебуває на диспансерному обліку 08.06.2022, дата з якої дитина потребує домашнього догляду з 11.07.2024.

Наказом МОЗ України «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення» від 11.06.2012 № 430, зареєстрованим 12 липня 2012 р. за № 1173/21485, визначено, що форма № 080-1/о надається для дитини (дитини-інваліда), яка потребує домашнього догляду, одному з батьків, усиновителю, опікуну, піклувальнику дитини-інваліда, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, у відпустці без збереження заробітної плати та фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, у разі якщо дитина-інвалід потребує домашнього догляду, на підставі рішення лікарсько-консультативної комісії для звернення до органів праці та соціального захисту населення за отриманням надбавки на догляд за дитиною-інвалідом відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та жінці, батькові, бабці, дідові чи іншим родичам, які фактично доглядають за дитиною, для надання відпустки без збереження заробітної плати.

Постановою КМУ від 27 грудня 2018 р. № 1162 «Про затвердження переліку тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право працівнику на отримання відпустки без збереження заробітної плати на дитину, якій не встановлено інвалідність» визначено перелік тяжких захворювань, розладів, травм, станів тощо, що дає право працівнику на отримання відпустки без збереження заробітної плати на дитину, якій не встановлена інвалідність.

Як вбачається з вказаного переліку, довідка видається у разі наявності у дитини вад фізичного або психічного розвитку, у зв`язку з чим, позивач не працює.

Натомість відповідач, який працездатний та має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу, у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання позивача.

У зв`язку з наведеними обставинами та враховуючи вище наведені норми Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача на визначений термін, та вірно визначив розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що доводи представника позивача в апеляційній скарзі не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та не дають підстав для висновку про незаконність та необґрунтованість судового рішення, невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції необхідно віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 03 квітня 2025 року.

Головуючий суддя Я.М.Бондар

Судді В.П.Зубакова

О.І.Корчиста