КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 373/80/21 Головуючий у суді І інстанції Лебідь В.В.
Провадження № 22-ц/824/3842/2025 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Сенс Банк» на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2024 року у справі за заявою акціонерного товариства «Сенс Банк» про поворот виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Верестуна Олексія Івановича, акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно та скасування запису про право власності,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року АТ «Сенс Банк» звернулось до суду із заявою про поворот виконання судового рішення у справі № 373/80/21.

В обґрунтування заяви зазначило, що постановою Верховного Суду від 10 січня 2024 року задоволено касаційну скаргу АТ «Альфа-Банк», яке було перейменовано в АТ «Сенс Банк», рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року в частині задоволеного позову ОСОБА_1 до державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Верестуна О.І., АТ «Альфа-Банк» про скасування запису про право власності скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні вказаного позову.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 379936819 від 23 травня 2024 року АТ «Сенс Банк» не є власником спірної квартири АДРЕСА_1 , запис про право власності в розділі: «Відомості з Державного реєстру речових прав. Актуальна інформація про об`єкт речових прав» - відсутній.

Таким чином існує дисбаланс в частині визнаних рішенням суду та наявних (зареєстрованих) речових прав відповідача на нерухоме майно, адже скасовані рішення судів першої та апеляційної інстанції, які послугували підставою реєстрації права власності на іпотечне майно за позивачкою, однак не вирішено питання про чинність рішення державного реєстратора, припинення та відновлення відповідних речових прав (права власності) за АТ «Сенс Банк».

Заявник вказував, що відновити запис про право власності за попереднім власником немає технічної можливості, оскільки такий запис міститься в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, який перестав функціонувати з 01 січня 2013 року, а замість нього запроваджено Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, де запис про право власності на спірне майно за попереднім власником може бути внесено тільки на підставі рішення суду про припинення за іпотекодавцем та визнання за АТ «Сенс Банк» права власності на відповідне майно.

Відтак, для відновлення прав відповідача як іпотекодержателя, з метою відновлення в Державних реєстрах речових прав на нерухоме майно права власності банку на предмет іпотеки, необхідним є отримання судового рішення про скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності за іпотекодавцем та визнання (поновлення/зміна) права власності за іпотекодержателем АТ «Сенс Банк» на предмет іпотеки.

Просив суд здійснити поворот виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року у справі № 373/80/21 шляхом визнання (поновлення) права власності за АТ «Сенс Банк» на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 110).

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2024 року у задоволенні заяви АТ «Сенс Банк» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, заявник в особі представника - адвоката Півторака Т.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального й неправильного застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким подану заяву про поворот виконання судового рішення задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що реєстрація права власності на квартиру за іпотекодавцем у реєстрі прав власності, що вчинена на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване, позбавляє права АТ «Сенс Банк» на належне йому майно, тобто фактично відновити положення, яке існувало до ухвалення судового рішення, яке скасовано та в задоволенні позову відмовлено.

Судом касаційної інстанції питання про поворот виконання рішення суду першої інстанції не було вирішено, а в матеріалах справи містяться докази неможливості самостійного відновлення заявником положення, що існувало на момент звернення з відповідною заявою до суду. Окрім того, судовим рішенням встановлено факт реєстрації права власності за іпотекодавцем.

За наведених обставин, фактично наразі позивачка незаконно володіє спірним майном на підставі рішення суду, яке скасовано в касаційному порядку, тому наявний дисбаланс в частині визнаних рішенням суду та наявних (зареєстрованих) речових прав позивачки та відповідача на нерухоме майно.

Суд першої інстанції не врахував, що поворот виконання судового рішення можливий в будь-яких справах, але за наявності обов`язкових умов: отримання позивачем від відповідача в порядку виконання рішення майна чи грошових коштів; виконане рішення скасоване вищестоящим судом повністю або змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В даному випадку скасовано судове рішення, відповідно до якого позивачка зареєструвала за собою право власності на квартиру, а відповідач як власник цього майна, позбавлений можливості зареєструвати за собою право власності, тобто відновити становище, яке існувало до звернення до суду.

20 лютого 2025 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить в задоволенні вказаної апеляційної скарги відмовити, посилаючись на те, що доводи АТ «Сенс Банк» є безпідставними та ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм статті 444 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції задовольнив касаційну скаргу відповідача лише з підстав неправильно обраного нею способу захисту, справу не направляв на новий розгляд і справа не переглядалась за нововиявленими обставинами, а тому підстав для повороту виконання рішення немає.

Суд апеляційної інстанції перевірив дотримання ОСОБА_1 встановленого строку на подання відзиву на апеляційну скаргу та дійшов висновку про залишення його без розгляду на підставі статей 126, 360 ЦПК України з огляду на те, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами позивачка особисто отримала 05 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку (а.с. 132, т. 3), однак не порушила клопотання про поновлення процесуального строку і не навела поважних причин, які об`єктивно перешкоджали їй реалізувати право на подання відзиву у встановлений п`ятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали.

Відзив на апеляційну скаргу від державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Верестуна О.І. до апеляційного суду не надходив.

Учасники справи та/або їх представники в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заявник та відповідач причини неявки до апеляційного суду не повідомили, позивачка надіслала клопотання про розгляд справи без її участі, а тому колегія суддів дійшла висновку, що неявка сторін відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції за результатом аналізу норм статті 444 ЦПК України дійшов висновку, що АТ «Сенс Банк» (до перейменування - АТ «Альфа-Банк») слід звернутися до суду з позовом про визнання права власності чи іншою позовною вимогою майнового характеру, визначаючи для себе найбільш ефективний спосіб захисту у позовному провадженні. У порядку повороту виконання судового рішення за відповідачем неможливо визнати право власності на майно, оскільки така вимога з похідними від неї є вимогами за позовом, що розглядається судом у порядку загального позовного провадження.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм права вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Водночас потрібно враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника, можлива лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Судом встановлено, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», здійснений 21 серпня 2019 року державним реєстратором КП «Агенція адміністративних послуг» Верестуном О.І., індексний номер 48370683, (номер запису про право власності 32940110).

Відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним переходу права власності на квартиру та визнання права власності.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» задоволено частково, рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року змінено та виключено з його мотивувальної частини висновок про те, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає застосуванню до правовідносин у цій справі. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Як встановили суди, 21 серпня 2019 рокудержавним реєстратором КП «Агенція адміністративних послуг» Верестуном О.І. було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 32940110 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48370683 від 23 серпня 2019 рокупро реєстрацію за АТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу № 3107 від 29 грудня 2005 року належала на праві приватної власності ОСОБА_1 та була передана нею в іпотеку АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», відповідно до іпотечного договору № 04/І-922 від 11 грудня 2007 року.

Постановою Верховного Суду від 10 січня 2024 року касаційну скаргу АТ «Альфа-Банк» задоволено, рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Верестуна О.І., АТ «Альфа-Банк» про скасування запису про право власності скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні вказаного позову.

Відповідно до наявної у матеріалах справи інформаційної довідки № 379936819 від 23 травня 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , в Державному реєстру речових прав відомості про власника вказаної квартири відсутні, у тому числі скасований судом запис про право власності на квартиру від 21 серпня 2019 року № 48370683, натомість у Реєстрі прав власності на нерухоме майно наявні відомості про право власності ОСОБА_1 на квартиру на підставі до договору купівлі-продажу № 3107 від 29 грудня 2005 року (а.с. 10-12, т. 3).

Розгляд заяв про поворот виконання рішення проводиться відповідно до Розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він, зокрема відмовляє в позові повністю.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина дев`ята статті 444 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Враховуючи позицію Конституційного Суду України щодо тлумачення норми статті 444 ЦПК України, яка регулює питання застосування інституту повороту виконання рішення, поворот виконання рішення - це повернення сторін в первісне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.

Таким чином, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-53цс15).

За змістом наведеного, поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання, а поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасоване судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Сенс Банк» просило суд першої інстанції здійснити поворот виконання скасованого в касаційному порядку рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року шляхом визнання (поновлення) права власності за банком (відповідачем) на квартиру АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції, вирішуючи подану заяву про поворот виконання судового рішення у справі № 373/80/21, вважав, що заявнику з такими вимогами слід звертатися у позовному провадженні, оскільки у порядку повороту виконання судового рішення за відповідачем неможливо визнати право власності на майно.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (пункт 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, провадження № 14-473цс18).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2024 року у справі № 372/3733/22: «Ухвалюючи рішення апеляційний суд не звернув уваги на те, що некоректне, з точки зору лінгвістики, формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід стосовно дослівного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Схожий за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 372/2583/18, від 26 жовтня 2022 року у справі № 753/5609/17».

В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, яка переглядається, встановлено, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року, яке залишеним без змін у незміненій постановою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року частині, було скасовано запис № 32940110 від 21 серпня 2019 року про державну реєстрацію права власності АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», на квартиру АДРЕСА_1 .

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на квартиру, яка є предметом іпотеки, було відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене у пункті 4.5 іпотечного договору № 04/І-922 від 11 грудня 2007 року та передбачало передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Як вбачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 179418158 від 02 вересня 2019 року та № 379936819 від 23 травня 2024 року, запис № 32940110 від 21 серпня 2019 року про право власності відповідача на спірну квартиру був вилучений із вказаного реєстру на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року, у зв`язку з чим відновили свою дію відомості у Реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності ОСОБА_1 на квартиру (а.с. 13, 14, т. 1, а.с. 10-12, т. 3).

Отже, рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року у справі № 373/80/21 фактично було виконане шляхом вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності відповідача на квартиру АДРЕСА_1 , яке він набув на підставі іпотечного договору № 04/І-922 від 11 грудня 2007 року.

Проте, постановою Верховного Суду від 10 січня 2024 року рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року в частині задоволеного позову ОСОБА_1 до державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Верестуна О.І., АТ «Альфа-Банк» про скасування запису про право власності скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні вказаного позову.

У статті 328 ЦК України передбачено, що право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав, зокрема, підлягає право власності (стаття 4 вказаного Закону).

Тобто, державна реєстрація це не підстава набуття права власності на нерухоме майно, а засвідчення державою вже набутого права власності, яке виникло, зокрема, на підставі правочину, при цьому факт реєстрації права власності на нерухоме майно є лише елементом юридичного складу, який тягне виникнення речового права, а не є підставою його набуття. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає.

Законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має.

Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (провадження № 12-115гс19).

Відмовляючи у задоволенні заяви АТ «Сенс Банк» про поворот виконання судового рішення у справі № 373/80/21, суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув та не з`ясував належним чином фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення заявлених вимог щодо повороту виконання скасованого в касаційному порядку рішення, зокрема, не врахував, що банк набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , звернувши стягнення на неї, як на предмет іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, укладеному між сторонами, тоді як на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був вилучений лише запис про проведену державну реєстрацію права власності банку на спірну квартиру, що у свою чергу не свідчить про наявність між сторонами окремого спору про право власності на нерухоме майно, яке необхідно підтверджувати заявнику в судовому порядку за правилами позовного провадження.

Як передбачено частиною другою статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З огляду на усталену практику Великої Палати Верховного Суду, відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння; набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-53цс15, якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. За таких умов у разі скасування судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі рішення суду, яке скасовано, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек. Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (а у випадку, що переглядається, у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

З урахуванням вказаних вимог процесуального закону та висновків Верховного Суду і Верховного Суду України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви АТ «Сенс Банк» про поворот виконання судового рішення з огляду на те, що відповідач заявив вимогу про визнання (поновлення) права власності за ним на спірну квартиру, що не охоплюється правовим регулюванням статті 444 ЦПК України.

За встановлених обставин цієї справи та відповідно до змісту викладеної в заяві вимоги, з метою поновлення прав АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», на володіння квартирою АДРЕСА_1 , порушених фактичним виконанням скасованого в касаційному порядку незаконного рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року про скасування запису про право власності відповідача на зазначену вище квартиру, колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити заяву про поворот виконання судового рішення та поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 32940110 про право власності заявника (відповідача) на спірну квартиру, внесений 21 серпня 2019 рокудержавним реєстратором КП «Агенція адміністративних послуг» Верестуном О.І. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 48370683 від 23 серпня 2019 року.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин оскаржувана ухваласуду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам статей 260, 263 ЦПК України, постановлена з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що в силу статті 376 ЦПК України є підставою для її скасування з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви АТ «Сенс Банк» про поворот виконання судового рішення у даній справі.

Оскільки ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті заявлених вимог, то відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України із позивачки стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені заявником у межах даної справи (судового провадження), а саме 3 028,00 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

За положеннями частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Положеннями частини першої статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Зокрема, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення (пункт 29 частини першої статті 353 ЦПК України).

У переліку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України, не передбачено ухвали, визначеної пунктом 29 частини першої статті 353 ЦПК України. Тобто, ухвала суду першої інстанції щодо повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення та ухвалена за підсумками її апеляційного перегляду постанова касаційному оскарженню не підлягають.

Враховуючи наведене, постанова апеляційного суду, ухвалена за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції щодо відмови у повороті виконання судового рішення, не переглядається в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву акціонерного товариства «Сенс Банк» про поворот виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року у справі № 373/80/21 задовольнити частково.

В порядку повороту виконання рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Верестуна Олексія Івановича, акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно та скасування запису про право власності поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 32940110 про право власності акціонерного банку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Сенс Банк», на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 110), внесений 21 серпня 2019 рокудержавним реєстратором комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Верестуном Олексієм Івановичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 48370683 від 23 серпня 2019 року.

У задоволенні решти вимог заяви про поворот виконання судового рішення у справі № 373/80/21 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень) сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній