Справа № 343/2601/24
Провадження № 22-ц/4808/513/25
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,

суддів: Баркова В. М., Максюти І. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» адвоката Омельченка Євгена Володимировича на заочне рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025 року, ухвалене в складі судді Монташевич С. М. в місті Долині, у справіза позовомАкціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року АТ «А-Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 02 листопада 2021 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. На підставі підписаної анкети-заяви відповідачка ініціювала встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки як засобу доступу до зазначеного рахунку. Позивач надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видав платіжну картку.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Факт ознайомлення із умовами кредитування підтверджується також підписом відповідачки у паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі відповідно до умов договору. Водночас відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 25 листопада 2024 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 23795,02 грн та складається з: 12999,93 грн - заборгованість за кредитом; 10795,09 грн - заборгованість за відсотками.

Враховуючи викладене, АТ «А-Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 листопада 2021 року у розмірі 23795,02 грн та судові витрати у розмірі 3028 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025 року позов АТ «А-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 02 листопада 2021 року у розмірі 11248,34 грн за тілом кредиту, а також 1431,39 грн сплаченого судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи підтверджується факт існування між сторонами кредитних правовідносин та факт виконання банком своїх зобов`язань за такими. Однак врахувавши, що під час укладення кредитного договору відповідачка не була повідомлена про умови кредитування та не погоджувала розмір і порядок нарахування відсотків, суд виснував, що заявлені до стягнення проценти нараховано неправомірно, а тому на користь товариства необхідно стягнути лише неповернуте тіло кредиту у розмірі 11248,34 грн.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Представник АТ «А-Банк» адвокат Омельченко Є. В. на рішення суду подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково зіслався на відсутність підпису позичальника на Умовах і Правилах надання банківських послугах та Тарифах, оскільки остання в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банк підтвердила під розпис факт ознайомлення із такими та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитися із змінами до них, викладеними на сайті банку. Крім того, розрахунок заборгованості підтверджує факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами, що у свою чергу свідчить про ознайомлення і погодження нею із умовами договору. Ба більше, усі умови кредитування зафіксовані у Паспорті споживчого кредиту, який підписано сторонами.

Просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та задовольнити вимоги АТ «А-Банк» в повному обсязі, стягнути ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» судові витрати, пов`язані із поданням апеляційної скарги в розмірі судового збору.

Позиція інших учасників справи

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що 02 листопада 2021 року АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 підписали анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк».

Згідно із вказаною анкетою-заявою, ОСОБА_1 підтвердила, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк» становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг, умови якого їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (а.с. 8).

Довідкою за картами підтверджується, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картки № НОМЕР_2 , строком дії до березня 2028 року, № НОМЕР_3 , строком дії до грудня 2031 року (а.с. 15).

Згідно із довідкою за лімітами, 02 листопада 2021 року ОСОБА_1 (кредитний договір б/н від 02 листопада 2021 року) встановлено кредитний ліміт в розмірі 13 000 грн, 28 червня 2023 року кредитний ліміт зменшено до 12999,93 грн, 25 квітня 2024 року кредитний ліміт збільшено до 13000 грн (а.с. 16).

З виписки по картці за період з 02 листопада 2021 року по 25 листопада 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 користувалася картковим рахунком, частково погашаючи заборгованість, сума витрат за період з 02 листопада 2021 року по 25 листопада 2024 року становить 38156,85 грн, сума зарахувань 14768,70 грн, сума комісій 709,78 грн, сума кешбеку 14,97 грн (а.с. 11-14).

Згідно із розрахунком заборгованості за договором № б/н від 02 листопада 2021 року, укладеним між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 , станом на 25 листопада 2024 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 12999,93 грн, загальний залишок заборгованості за процентами 10795,09 грн (а.с. 6-7).

Згідно із паспортом споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», пільгова процентна ставка становить 0,000001 %. Пільговий період до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі). Базова процентна ставка: 40,8 % на рік (нараховується на максимальну суму заборгованості, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості. Реальна річна процентна ставка 49,34 %. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання 6,8 % у місяць (збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості) (а.с. 9-10).

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи та ціну позову в цій справі, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі викладеного, враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд здійснює перегляд рішення суду лише в частині відмовлених позовних вимог АТ «А-Банк» щодо стягнення заборгованості за відсотками; в іншій частині рішення суду першої інстанції не є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом статті 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідо із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із позовом, банк, окрім тіла кредиту просив стягнути із відповідачки також заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками виходив із того, що позивачем не доведено факт погодження сторонами сплати таких.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим.

Так, на підтвердження заявлених вимог АТ «А-Банк» надало суду: анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» та Тарифи по картці «Зелена».

Проте апеляційний суд звертає увагу на те, що підписана відповідачкою анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 02 листопада 2021 року не містить даних щодо процентної ставки за користування кредитними коштами.

Водночас у витязі з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» зазначено всі істотні умови кредитування, зокрема: пільговий період користування коштами, відсоткова ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін тощо.

Однак будь-яких підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», матеріали справи не містять. Те саме стосується і Тарифів по картці «Зелена».

Отже, за відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачці Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

До спірних правовідносин не можуть бути застосовані й правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово могли змінюватися самим АТ «А-Банк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифи у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги й паспорт споживчого кредиту, на який посилається представник АТ «А-Банк» в апеляційній скарзі як на доказ погодження сторонами умов кредитування.

По-перше, у наданому паспорті споживчого кредиту наявне застереження, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Тобто зазначений паспорт споживчого кредиту містить лише узагальнену інформацію про умови кредитування та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Окрім того, у паспорті вказано про те, що інформація, зазначена у ньому, зберігає чинність та є актуальною лише до 06.11.2021, анкету-заяву відповідачка підписала 02.11.2021, тобто інформація була актуальною лише декілька днів. Водночас нарахування відсотків за користування кредитом банк здійснював відповідачці поза межами вказаного строку. Ба більше, анкета-заява, підписана відповідачкою, не містить жодних посилань на паспорт споживчого кредиту як складову договору.

За таких обставин, паспорт споживчого кредиту, який позивачем додано до позовної заяви, не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів уважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «АкцентБанк» - адвоката Омельченка Євгена Володимировича залишити без задоволення.

Заочне рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

І. О. Максюта