Справа № 347/2290/24
Провадження № 2/347/241/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Книщука Р.М.,

секретаря Додяк А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідачів Мацьків О.М., Плигань І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ ГК «Нафтогаз України», Івано-Франківська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг про захист прав споживачів, визнання боргу безпідставним та зобов`язання щодо його списання,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ ГК «Нафтогаз України», Івано-Франківська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг про захист прав споживачів, визнання боргу безпідставним та зобов`язання щодо його списання.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та пояснили, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, який поставляється йому в житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 . Вказану послугу з газопостачання він одержував від постачальника ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут», а з 01.05.2022р. без його відома та повідомлення його переведено на обслуговування до ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Після проведення інвентаризації в кінці травня 2022р. позивача оператор ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» в телефонному режимі повідомила про наявність в нього переплати за спожитий природних газ та надіслано йому Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.08.2021р. по 30.06.2023р., де обліковується переплата за послуги постачання природного газу в сумі 38,65грн. Однак, актом звіряння розрахунків за природний газ з 01.05.2022р. по 31.10.2023р. надісланому ТОВ «ГК «Нафтогаз України» по особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується заборгованість у сумі 1222,30грн. Пізніше у серпні 2022р. він отримав розрахунок від ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за спожитий газ в якому вказаний борг в сумі 1470,67грн., жовтень 2022р. 1707,58грн., листопад 2022р. 1635,05грн., грудень 2022р. -2659,16грн., січень 2023р. -3143,07грн., лютий 2023р. -3055,69грн., березень 2023р. -1487,94грн. Проте, за його показами лічильника і здійсненої ним оплати такого боргу немає, оскільки станом на 01.05.2022р. показник становив 70434, а на 30.11.2022 року 70799, тобто 365 кубів та згідно розрахунку 365х7,96=2905,40 грн. За даними таблицями, які надав представник ТОВ ГК «Нафтогаз України» сума кубів =519,67, тобто 519,67-365=154,67 кубів х 7,96=1231,1732. Тому очевидно звідки взявся борг в період з 01.05.2022р. по 31.12.2023р. ТОВ «ГК «Нафтогаз України» була складена фінансова таблиця, а також щомісячна оплата з 01.05.2022р. по 31.12.2023р. Однак, була відмінність між датою оплати, а також сумою оплати в різних квитанціях щомісячно і найбільше відхилень було з 01.05.2022р. по 30.11.2022р., саме у той період коли виник борг у сумі 1222,56 грн.

Також пояснив, що згідно показів лічильника він провів власну калькуляцію щодо оплати за споживання газу з 01.10. 2021р. по 30.09. 2022р. та взяв сумарність кубів за попередній рік за 12 місяців з 01.10.2021р. по 30.09.2022р. щомісячно. На 01.10.2021р. показник становив - 69028 м3 та на 30.09.2022 р. показник становив - 70534 м3, тому 70534 м3-69028 м3=1506 м3. Сумарність кубів, які він використав за вказаний період 1506 м3:12=125,50 м3. Отриманий результат 125,50 м3 х на коефіцієнт 2,232=280,116 м3. Тобто, позивач має платити щомісячно 280,12 грн. Однак, з представлених актів звіряння він сплачує щомісячно на 12 гривень більше, ніж те що він мав би платити. ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» було складено акт звіряння взаємних розрахунків з 01.08.2021 року по 30.06.2023 року, відповідно до якого заборгованість станом на 30.06.2023р. - 0. Субсидія - 0. А тому, вони цим самим підтвердили, що показник лічильника на 01.10.2021 року становив 69028, а на 01.05.2022 становив 70434. А значить з 01.05.2022 року по 30.11.2022 року він використав 365 кубів газу.

Щодо вчасної несплати за травень та червень 2022 року, то на Укрпошті йому повідомили, що не знають тарифів, а тому оплату не взяли. За ці два місяці позивач оплатив 01 серпня 2022 року - 159,20 грн., що підтверджується квитанціями про оплату. Крім цього, через борг, який виник з вини відповідачів, йому відмовлено у призначенні житлової субсидії.

Також зазначив, що він завжди покази лічильника передає вчасно та боргу за комунальні платежі ніколи не мав. З цих підстав, просить зобов`язати Івано-Франківську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України» та ТОВ ГК «Нафтогаз України» в узгоджений з позивачем час провести звірку витрат природного газу, нарахувань та оплат (помісячно) по АДРЕСА_1 з наданням відповідних детальних роз`яснень по нарахуванням за спожитий природний газ. Визнати борг за споживання природного газу у сумі 1222,30грн. таким, що нарахований ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на особовий рахунок № НОМЕР_1 безпідставно та зобов`язати списати нараховану заборгованість. Стягнути з відповідачів в солідарному порядку відшкодування в сумі 8985,24грн. за субсидію житлово-комунальних послуг за опалювальний період з 01.10.2023р. по 30.04.2024р. А також, просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку моральну шкоду в сумі 20 000грн., яка полягає в тому, що він будучи хворою особою, який переніс операцію на серце, інвалідом ІІ групи, пенсіонером, змушений тривалий час доводити про те, що будь-якого боргу перед відповідачами в нього немає, а також з вини відповідачів втратив житлову субсидію. Вказані обставини негативно вплинули на його стан здоров`я та порушили звичний спосіб його життя. З цих підстав, позивач та його представник просять позов задоволити в повному обсязі.

Представник ТОВ ГК «Нафтогаз України» Плигань І.Ю. в судовому засіданні пояснила, що ТОВ ГК «Нафтогаз України» здійснює постачання природного газу з 01.05.2022р. споживачам, яких на день набрання чинності наказом від 08.06.2022р. №198 внесено до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи. Договір постачання природного газу є типовим, публічним та не потребує двостороннього підписання. За період постачання ТОВ «ГК «Нафтогаз України» природного газу позивачу з травня 2022р. по грудень 2022р. за особовим рахунком № НОМЕР_1 ним було спожито 3412,67куб.м природного газу на загальну суму 27154,24грн., з яких несплаченими залишились 1216,6грн. ( з урахуванням останньої проведеної оплати у сумі 1878,56грн.) Натомість, відповідно до п.23 Правил постачання, при здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції об`єм постачання та споживання природного газу визначається даними оператора ГРМ, визначеними згідно з умовами договору розподілу природного газу в розрахунковому періоді. Тобто, постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого природного газу. З цих підстав, вважає, що товариство не є зобов`язаною за позовними вимогами особою та відповідно неналежним відповідачем. Станом на 31.12.2024р. по особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується заборгованість у сумі 1216,60грн. Вважає, що постачальник здійснював нарахування вартості природного газу, спожитого позивачем, відповідно до вимог чинного законодавства на підставі даних оператора ГРМ, наданих останнім до 08 числа місяця наступного за звітним до інформаційної платформи. З цих підстав, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та нічим недоведеними. Також, що стосується відшкодування моральної шкоди, то до позовної заяви не надано жодного документу, що підтверджує її спричинення. А тому, просить в позові відмовити повністю.

Представник Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Мацьків О.М. позовні вимоги не визнала та пояснила, що між Івано - Франківською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» та ОСОБА_1 , в період виникнення заборгованості 2022 - вересень 2023 року були відсутні будь які Договірні чи інші правові відносини, а тому Івано - Франківська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» жодним чином не могла порушити право позивача в розумінні ЗУ « Про захист прав споживачів». З цих підстав позивачем безпідставно заявлено вимогу про стягнення в солідарному порядку з Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» відшкодування грошових коштів на субсидію житлово - комунальних послуг в сумі 8985,24 грн. та 20000,00 грн. моральної шкоди. Просить в задоволенні позовних вимог до Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» відмовити.

Представник Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши учасників судового процесу та вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Частиною першою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За приписами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Як встановлено в судовому засіданні з 01.05.2022р. споживач ОСОБА_1 знаходиться в реєстрі постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за ЕІС-кодом 56ХМ16І80140414Q, о/р № НОМЕР_1 . Попереднім постачальником було ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» та, як ствердив в судовому засіданні позивач, в телефонному режимі в кінці травня 2022р. оператором його було повідомлено про наявність переплати за спожитий природний газ.

До матеріалів справи долучений акт звірки взаємних розрахунків між ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» в особі директора Ю.Пилипіва та споживача ОСОБА_1 за період з 01.08.2021р. по 30.06.2023р., згідно якого переплата станом на 01.08.2021р. становить 38,65грн. Згідно даного акту нараховано -10813,02грн., сплачено 10774,37грн., субсидія -0грн., заборгованість на 30.06.2023р. -0грн. Дата звіряння 27.07.2023р. ( Т.1 а.с.31).

Згідно інформації про розрахунки за адресою АДРЕСА_1 станом на 01.08.2021р. вбачається, що в графі борг зазначено 0грн. ( Т.1 а.с.33). Тобто, згідно даних документів будь-якої заборгованості за спожитий природний газ у позивача перед ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» немає.

Проте, відповідно до Акту звіряння розрахунків за природний газ з 01.05.2022р. по 31.10.2023р. між новим постачальником ТОВ ГК «Нафтогаз України» та ОСОБА_1 станом на 31.10.2023р. по особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується заборгованість в сумі 1222,30грн. ( з урахуванням оплати від 09.11.2023р. в сумі 604,96грн.) (Т.1 а.с.35).

З вказаною сумою заборгованості позивач ОСОБА_1 не погоджується та вважає її нарахування безпідставним, оскільки будь-якої заборгованості за спожитий природний газ в нього немає та він вчасно здійснює оплату за надані послуги, згідно фактичних показників його лічильника, про що свідчать долучені до матеріалів справи квитанції.

З цих підстав він неодноразово звертався до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг та НКРЕКП було рекомендовано з метою досягнення порозуміння щодо нарахувань за надані послуги з газопостачання АТ «Івано-Франківськгаз», ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут» та ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в узгоджений із споживачем час провести звірку витрат природного газу, нарахувань та оплат (помісячно) за адресою споживача АДРЕСА_1 з наданням споживачеві відповідних детальних роз`яснень, підписати акт звірки, про що повідомити центральний апарат НКРЕКП.

Однак, по даний час правовідносини між сторонами належним чином не врегульовані, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, Правилами № 2496, Типовим договором № 2501 та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до п.1 розділу 4 КГС визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Пунктом 4 розділу 4 КГС вказано, що побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними (пункт 1 розділ 9 КГС).

У пункті 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРМ зазначено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу» з метою забезпечення безперервності постачання природного газу побутовим споживачам оператори газорозподільних систем зобов`язані відповідно до кодексу газотранспортної системи надати постачальнику "останньої надії" інформацію про споживачів, постачання яким розпочав постачальник "останньої надії" (ЕІС-код, прізвище, ім`я, по батькові, поштова адреса об`єкта споживача), а також іншу інформацію, передбачену кодексом газотранспортної системи.

Стаття 18 Закону України «Про ринок природного газу» встановлює, що приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу.

Таким чином, для визначення фактичного обсягу спожитого природного газу визначальним є показники лічильника, які споживач повинен передавати постачальнику, який у свою чергу зобов`язаний звіряти не рідше 1 раз на 6 місяців.

Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідачів про звірення фактично використаних об`ємів природного газу, оскільки вони не відповідають його показникам та проведеним по ним оплатам. Відповідачами надавалася інформація про розрахунки та фінансовий стан по особовому рахунку № НОМЕР_1 , однак належним чином показники лічильника в даних документах не зафіксовані.

В таблиці про фінансовий стан ТОВ «ГК «Нафтогаз України» по особовому рахунку № НОМЕР_1 в графі «показники лічильника» з серпня 2023р. по грудень 2023р. вказуються цифри, які не відповідають дійсним показникам лічильника, в той час коли в таблицях про фінансовий стан ТОВ «ГК «Нафтогаз України» по особовому рахунку № НОМЕР_1 з серпня 2023р. по грудень 2023р. вказуються інші цифри (Т.1 а.с.38, 114-115, Т.2 а.с.156). Тобто, відповідач надає документи, які суперечать один одному, оскільки графи з показниками лічильника містять різну інформацію.

У вказаних документах - таблицях про фінансовий стан ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у період з 01.05.2022р. по 01.07.2023р. в графі «показник лічильника» зазначено - 0, в той час як об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ зазначається та відповідно вказуються щомісячні проведені позивачем оплати. Проте, як саме розрахований об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ без зазначення показників лічильника відповідачі в судовому засіданні не пояснили та не підтвердили дійсний об`єм споживання позивачем природного газу зафіксованими ними показниками лічильника.

Тому, судом належним чином досліджені надані позивачем докази по сплаті за спожитий природний газ, згідно фактичних показників лічильника та встановлені наступні обставини (Т.1 а.с.49-60).

Зокрема, як вбачається з таблиці про фінансовий стан по особовому рахунку № НОМЕР_1 , станом на травень 2022р. об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ становив 11,55 куб.м. Однак, станом на 01.05.2022р. показник лічильника становив 70434куб.м, про що свідчить акт звірки проведеної ТОВ «Івано-Франківськгаз Збут», згідно якого заборгованості у позивача на даний показник немає, проте він у даній таблиці не відображається. В той час, як позивачем за травень-червень було використано 10 куб.м природного газу, який розрахований за попереднім показником -70434 та показником на дату оплати -70444.

За червень 2022р. у таблиці про фінансовий стан по особовому рахунку № НОМЕР_1 не зафіксовано жодного споживання позивачем природного газу, оскільки у всіх графах відображена цифра -0, що не відповідає дійсним обставинам справи, так як позивач продовжував споживати природний газ та показник його лічильника станом на червень становив - 70454, тобто ним було спожито 10 куб.м природного газу. За травень-червень 2022р. позивачем було оплачено 159,20грн.

Відповідно до наведеної таблиці об`єм споживання природного газу за липень зазначений 173,28 куб.м., проте станом на липень 2022р. показник лічильника становив -70454 та позивач використав 10 куб.м природного газу, що відповідає показнику на 31 липня 2022р. 70464. Згідно долученої до матеріалів справи квитанції ОСОБА_1 у липні 2022р. було сплачено 79,60грн. за спожитий природний газ.

За серпень оплата позивачем проводилась за показниками лічильника 70474 -7 0464 за 10 куб.м природного газу, вересень 70534 -70474 за використаних 60 куб.м природного газу , жовтень 70619-70534 за використаних 85 куб.м природного газу, за листопад 70799-70619 за використаних 180 куб.м природного газу.

Тобто, за даними таблиці та фактичними показниками лічильника по яких проводилась позивачем оплата за період з 01.05.2022р. по 30.11.2022р. різниця становить 154,67 куб.м природного газу, а тому очевидним є нарахування саме боргу на цю різницю, про що свідчать розбіжності із наданими відповідачами фінансовими документами, що стосуються вказаної заборгованості та проведеними позивачем оплатами.

До матеріалів справи також долучені довідки про фінансовий стан, а також акти звіряння розрахунків, зокрема акт звіряння розрахунків за природний газ з 01.05.2022 30.11.2024 в якому вказується інша сума заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 30.11.2024р. в сумі 2714,33грн. (Т.2.114).

Також долучені рахунки ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за спожитий природний газ за серпень 2022р., де вказано, що споживачем ОСОБА_1 спожито 9,84 м.куб природного газу, за жовтень 51,21 м.куб., листопад 2022р. 213,79м.куб., грудень 2022р. 241 м.куб., січень 2023р. 230м.куб., лютий 2023р. 220м.куб., березень 2023р. 187м.куб., однак згідно долучених до матеріалів справи квитанцій про сплату за спожитий природний газ вбачається, що з 01.05.2022р. по 30.11.2022р. є відхилення у даті та сумі оплати.

Відповідно до листа ТОВ «ГК «Нафтогаз України» від 06.03.2023р. зазначено, що станом на 31.01.2023р. по особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується заборгованість в сумі 1225,69грн. ( з урахуванням оплати від 20.02.2023р. у сумі 1830грн.). У вказаному листі зазначено, що, згідно даних про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надається оператором ГРМ через інформаційну платформу по особовому рахунку № НОМЕР_1 було спожито 990,67м.куб природного газу на загальну суму 7882,64грн. (Т.1 а.с.34).

Також інша сума заборгованості вказана в акті звіряння розрахунків за природний газ з 01.05.2022р. по 31.10.2023р. між ТОВ ГК «Нафтогаз України» та ОСОБА_1 станом на 31.10.2023р. в сумі 1222,30грн. ( з урахуванням оплати від 09.11.2023р. в сумі 604,96грн.) (Т.1 а.с.35).

Таким чином, надані відповідачами фінансові документи щодо проведення звірок по особовому рахунку споживача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 не містять інформації щодо показників спожитого позивачем природного газу та містять розбіжності проведеної ним оплати, згідно фактичних показників його лічильника. В той час як позивачем надані належні докази проведеної ним оплати за спожитий природний газ із вказанням фактичних показників лічильника, на підставі яких він проводив дані оплати, та які належним чином не спростовані відповідачами в судовому засіданні.

Крім цього, суд бере до уваги і той факт, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» посилається на те, що постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ, тобто в нього взагалі відсутній обов`язок відповідати за даним позовом, в той час як представник ГРМ ствердила, що між Івано - Франківською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» та ОСОБА_1 в період з 2022 - вересень 2023 року відсутні будь які Договірні чи інші правові відносини, а тому Івано - Франківська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» жодним чином не могла порушити право позивача в розумінні ЗУ « Про захист прав споживачів». Тобто, відповідачі в процесі розгляду справи висувають взаємні твердження, що відповідальність за заявлені позовні вимоги покладається не на них, що свідчить про відсутність в них належних доказів на підтвердження існуючого в позивача боргу, підтвердженого за відповідний період зняттям показань лічильника, що передбачено КГС та ЗУ «Про ринок природного газу» .

У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Будучи монополістами у сфері надання послуг з газопостачання відповідачі не повинні зловживати своїми правами, в тому числі, щодо проведення розрахунків зі споживачами.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що споживач зобов`язаний сплачувати лише за ті послуги, що були ним безпосередньо спожиті.

Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року по справі № 201/1807/21: «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними».

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність визначення позивачу заборгованості за спожитий природній газ в сумі 1222,30, а тому слід визнати борг нарахований ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за спожитий природний газ в сумі 1222.30грн. позивачу безпідставно.

Задовольняючи позовну вимогу про списання безпідставно нарахованого боргу, суд приймає до уваги, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права та примусове виконання обов`язку в натурі (пункти 1 і 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності у постачальника права вимагати оплати донарахованого боргу та відсутності обов`язку (який кореспондує вказаному праву) у споживача з оплати такого боргу. Ця вимога є ефективним способом захисту інтересу боржника в юридичній визначеності у спірних правовідносинах.

Ефективним способом захисту прав споживача є і вимога зобов`язати постачальника списати з особового рахунку споживача донараховану заборгованість, тобто про примусове виконання обов`язку в натурі. Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо. Задоволення цієї вимоги унеможливить виставлення постачальником рахунків на суму боргу, який споживач не визнає, за наявності невирішеного спору, або якщо суд визнав цей борг безпідставним (постанова ВП ВС від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18).

А тому, з огляду на викладене позов в частині зобов`язання ТОВ «ГК «Нафтогаз України» списати нараховану заборгованість підлягає задоволенню шляхом списання з особового рахунку споживача заборгованості у розмірі 1222,30 грн.

Що стосується стягнення з відповідачів в солідарному порядку відшкодування 8985,24грн. за субсидію житлово-комунальних послуг за опалювальний період з 01.10.2023р. по 30.04.2024р., то вказана вимога також підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно листа Головного управління Пенсійноного фонду України в Хмельницькій області від 15.10.2023р. вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у призначенні житлової субсидії, оскільки отримано інформацію про наявність простроченої понад три місяці заборгованості з оплати комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, зазгальна сума якої перевищує 40 неоподатковуваних мінімумів громадян ( підпункту 5 пункту 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848).

З цих підстав, оскільки борг за споживання природного газу визнаний судом безпідставним та зобов`язано відповідачів списати його з особового рахунку позивача, а через безпідставно нараховану заборгованість позивачу відмовлено у нарахуванні субсидії, а тому з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку 8985,24грн. відшкодування за субсидію житлово-комунальних послуг за опалювальний період з 01.10.2023р. по 30.04.2024р.

Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд також керується Законом України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону (п.5 ч.1 ст.4).

При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. 2 ст. 22 вказаного Закону).

Зважаючи, що позивачем доведено порушення його прав щодо безпідставного нарахування боргу за спожитий природний газ, що зумовило витрачання ним зусиль (фізичних, інтелектуальних, емоційних ресурсів) протягом тривалого часу на захист порушених прав, порушення звичайного ритму життя, а також те, що ОСОБА_1 являється особою перестарілого віку, особою з інвалідністю 2 групи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову в цій частині.

Висновки щодо можливості відшкодування моральної шкоди споживачу також узгоджуються з позицією ОП КЦС, викладеною у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер порушених прав споживача, яке не призвело до позбавлення фактичного користування послугами відповідача, враховуючи, що відшкодування моральної шкоди не повинно призводити до збагачення особи, тому з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача слід стягнути 2000грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Івано - Франківську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України» та ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в узгоджений з позивачем час провести звірку витрат природного газу, нарахувань та оплат з наданням відповідних детальних роз`яснень по нарахуванням за спожитий природний газ, то вона не підлягає до задоволення з тих підстав, що матеріали справи містять достатньо фінансових документів про проведення взаємних звірок на підставі яких судом прийнято рішення щодо фактичних обставин даної справи, а тому суд не вбачає необхідності та доцільності у проведенні повторної звірки.

На підставі наведеного та керуючись п.1, 4 розділу4, п.1 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем, ст.ст. 12, 15, 18 ЗУ «Про ринок природного газу», ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 23, 526, 714 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 80- 81,83, 89, 259, 263- 265, 273, ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задоволити частково

Визнати борг за спожитий природний газ у сумі 1 222 (одна тисяча двісті двадцять дві гривні) 30 копійок таким, що нарахований ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на особовий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 безпідставно та зобов`язати ТОВ «ГК «Нафтогаз України» списати з особового рахунку № НОМЕР_1 нараховану заборгованість у сумі 1 222 (одна тисяча двісті двадцять дві гривні) 30копійок.

Стягнути з Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» та ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в солідарному порядку 8 985 (вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень) 24 копійки в порядку відшкодування за субсидію житлово-комунальних послуг за опалювальний період з 01.10.2023р. по 30.04.2024р. та 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.

В частині зобов`язання Івано - Франківську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України» та ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в узгоджений з ОСОБА_1 час провести звірку витрат природного газу, нарахувань та оплат (помісячно) за адресою АДРЕСА_1 з наданням відповідних детальних роз`яснень по нарахуванням за спожитий природний газ відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Р.М. Книщук