Провадження № 2-о/470/18/25
Справа № 470/68/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Орлової С.Ф., за участю заявниці ОСОБА_1 , представника заявника - адвоката Терлецької Т.О., представника Міністерства оборони України Тищенко М.С., секретаря судового засідання Ляшенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні 03 квітня 2025 року в окремому провадженні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2025 року заявниця звернулася до суду з відповідною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій зазначила, що 19 грудня 2024 року отримала сповіщення сім`ї про загибель ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання. З 2018 року вони проживали разом однією сім`єю, спочатку по АДРЕСА_1 , де відремонтували будинок, придбали меблі, необхідну побутову техніку. З ОСОБА_2 у них був спільний бюджет, все необхідне вони купували за загальні кошти. У 2019 - 2020 роках ОСОБА_2 їздив на заробітки в Польщу, а з 2021 року працював водієм та працівником з господарської діяльності КНП «Березнегуватська ЦРЛ». У травні 2022 він пішов добровольцем до Збройних Сил України, перебуваючи на військовій службі постійно підтримував її матеріально надсилаючи кошти на банківську картку. Під час лікування внаслідок отриманих поранень вона підтримувала його, як найбільш близька людина. У 2024 року ОСОБА_2 надав значну матеріальну допомогу на весілля її сина, вважав її своєю дружиною, неодноразово пропонував узаконити стосунки, але вона відкладала це на потім. У лютому 2024 року вони за спільні кошти, для сумісного проживання, купили в с-щі Березнегувате квартиру, зробили в ній ремонт та придбали все необхідне для облаштування. З 2018 року вона була єдиною близькою людиною для ОСОБА_2 , попередній шлюб він розірвав у 2020 році, однак фактично припинив шлюбні відносини з 2015 року. Після його загибелі вона зі своїми дітьми займалася його похованням, всі речі та документи ОСОБА_2 перебувають за місцем їх спільного проживання. Однак звернувшись до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання допомоги як дружині загиблого військовослужбовця, їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання з ОСОБА_2 , однією сім`єю, як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. Посилаючись на викладене, заявниця просила суд встановити факт її проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року до участі у справі заінтересованими особами було залучено Міністерство оборони України, військову частину НОМЕР_1 та ОСОБА_2 .

Заявниця та її представник - адвокат Терлецька Т.О. в судове засідання з`явились, вимоги викладенні в заяві підтримали у повному обсязі, на їх задоволенні наполягали. Суду ОСОБА_1 пояснила, що її чоловік ОСОБА_3 помер у 2015 році. Починаючи з вересня 2018 року вона проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Спочатку вони винаймали житло, а потім за спільні кошти придбали будинок, в якому зробили ремонту та облаштували необхідним. Цей будинок вони в подальшому віддали для проживання її сину. У лютому 2024 року придбали квартиру, де зареєструвалися та спільно проживали. У них був сумісний бюджет, побут, всі побутові і матеріальні питання вони вирішували разом, за спільні кошти придбавали меблі, побутову техніку, необхідне для ремонту, вважали один одного жінкою та чоловіком. Він неодноразово робив їй пропозицію укласти шлюб, однак вона відкладала це питання, бо вважала недоречним. З 2022 року ОСОБА_2 служив у Збройних Силах України, перебуваючи на службі постійно перераховував їй кошти, вони були разом під час його відпусток, вона з дітьми доглядала його під час лікування поранення. З попередньою дружиною він розірвав шлюб у 2020 році, однак фактично шлюбні стосунки були між ними припиненні з 2015 року. Вона знайома з його донькою ОСОБА_2 , сестрою та братом, які приїздили на поховання ОСОБА_2 . Незважаючи на те, що вони вважали один одного чоловіком і дружиною, та проживали однією сім`єю, їй відмовлено у виплаті грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця та рекомендовано звернутися до суду з метою встановлення відповідного факту, який має для неї юридичне значення.

Заінтересовані особи по справі ІНФОРМАЦІЯ_1 та військова частина НОМЕР_1 в судове засідання не з`явились, про місце, час і дату судового засідання повідомлялися належним чином, заяв про відкладення розгляду справи, як і заперечень з приводу вимог ОСОБА_1 до суду не направили.

Заінтересована особа по справі ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо заяви заявниці ОСОБА_1 не висловила ( а.с.125).

Представник Міністерства оборони України Тищенко М.С. вважала, що ОСОБА_1 не надала доказів, які б свідчили про її проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю, та посилаючись на те, що заперечення заінтересованих осіб по справі свідчать про наявність спору, просила суд залишити заяву про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду ( а.с.136-140).

Вислухавши пояснення заявниці, її представника, представника Міністерства оборони України, вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

За наявності спору про право суд у порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 суду показали, що знайомі з ОСОБА_1 тривалий час та добре знали ОСОБА_2 . Їм відомо, що вони познайомилися в інтернеті, та практично одразу почали проживати разом. Спочатку вони винаймали житло, однак потім ОСОБА_6 придбав для них житловий будинок по АДРЕСА_1 . Придбаний будинок був у занедбаному стані, однак ОСОБА_6 самостійно відремонтував його, замінив вікна, двері, підлогу, встановив сантехніку. Необхідні витрати ОСОБА_6 здійснював разом з ОСОБА_1 , вони обоє працювали, мали спільний бюджет, який разом планували і витрачали. У будинок вони придбали нові меблі, побутові прилади, холодильник, телевізор, пральну машинку, кондиціонер, інше необхідне приладдя. Між ними були справжні почуття, також він добре, як батько, ставився до дітей ОСОБА_1. У вересні 2024 року влаштував весілля її синові, на якому був як його батько. На початку 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , за спільні кошти придбали квартиру, яку відремонтували, облаштували меблями, необхідними електроприладами та перевезли спільні речі, залишивши будинок для проживання сину ОСОБА_1 . Заявниця працює у лікарні, а ОСОБА_6 їздив на заробітки, після цього також працював у лікарні водієм та робітником, а з початком війни пішов добровольцем служити. Перебуваючи на військовій службі постійно пересилав кошти ОСОБА_1 та віддав їй банківську картку, вони спілкувалися кожного дня по телефону. На війні ОСОБА_6 отримав поранення і лікувався, ОСОБА_1 доклала зусилля для переведення його на лікування у Березнегуватську ЦРЛ, де разом з дітьми постійно опікувалася ним. У грудні 2024 року ОСОБА_1 отримала сповіщення про загибель ОСОБА_2 , вона займалася його похованням, оплатила ритуальні послуги та обід. Їм відомо, що на початку знайомства з ОСОБА_1 , ОСОБА_6 перебував у шлюбі, однак з дружиною станом на 2018 рік не проживав, ніколи не згадував про неї, колишня дружина в с-щі Березнегувате ніколи з ОСОБА_6 не проживала, та не була присутньою на похованні, де були рідні ОСОБА_1 їх з ОСОБА_6 спільні знайомі, та його рідна донька ОСОБА_2 , сестра і брат. За життя ОСОБА_6 неодноразово пропонував ОСОБА_1 одружитися, придбав каблучку, однак вона відмовляла, вважаючи весілля не на часі.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 дали аналогічні показання, крім цього суду пояснили, що добре знають ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які протягом декількох років разом працювали у лікарні. Вони завжди вважали ОСОБА_1 і ОСОБА_6 однією сім`єю, оскільки ті ставилися один до одного як подружня пара. Разом проживали і працювали, господарювали, придбавали майно, ремонтувати та облаштовували житло, дбали і піклувалися один про одного, до дітей ОСОБА_1 ОСОБА_6 ставився як батько. Після загибелі ОСОБА_6 , ОСОБА_1 займалася його похованням, його родичі в цьому участі не приймали.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що у 2018 році ОСОБА_2 придбав по сусідству з нею будинок по АДРЕСА_1 , у якому проживав разом з ОСОБА_1 . Вони разом відремонтували будинок, зробили його придатним для проживання, створили всі необхідні умови, облаштували каналізацію, сантехніку, умеблювали. Наразі там проживає син ОСОБА_1 , оскільки остання разом з ОСОБА_6 переїхала у придбану ними квартиру. Вона завжди вважала їх сім`єю, про те що вони не були у шлюбі дізналася лише після загибелі ОСОБА_2 .

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.

Про що зазначено у правових висновках, викладених у: постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 25 вересня 2024 року у справі № 461/8250/20.

За правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16 - належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Крім показань свідків, на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки з ОСОБА_2 заявниця також надала наступні докази.

Довідку виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради від 10 січня 2025 року № 37, видану на підставі акту депутата, за якою ОСОБА_1 дійсно проживала за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.13).

Копію договору купівлі - продажу квартири укладеного 16 лютого 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Бондар Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 168, яким підтверджується, що заявниця придбала квартиру за адресою АДРЕСА_2 (а.с.28-29).

Довідку виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради від 10.01.2025 року № 36 та витяги з реєстру територіальних громад, з яких убачається, що з квітня 2024 року заявниця та ОСОБА_2 були зареєстровані і проживали за однією адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.13-15).

Копії квитанцій про перерахування ОСОБА_2 щомісяця грошових переказів на картку заявниці за період з грудня 2023 року по грудень 2024 року ( а.с.30-62).

Копію заяви №401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 05 квітня 2024 року про отримання ОСОБА_22 споживчого кредиту на придбання пральної машинки (а.с.63-65).

Фотознімки на яких спільно зображені заявниця та ОСОБА_2 , зокрема і в день їх спільного перебування на весіллі сина ОСОБА_1 у вересні 2024 року та з зображенням жетона ОСОБА_2 ( а.с.99-100).

Довідки КНП «Березнегуватська центральна районна лікарня» від 20 та 24 січня 2025 року, відповідно до яких ОСОБА_1 працює в КНП «Березнегуватська ЦРЛ» на посаді бухгалтера з 2019 року, а ОСОБА_2 працював там на посадах працівника з господарської діяльності та водія з 04 червня 2021 року по 18.12.2024 року ( а.с.18-19).

Оцінюючи надані заявницею докази та показання свідків в їх сукупності суд доходить висновку, що заявницею доведено, що вона з ОСОБА_2 перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, під час яких вони проживали разом однією сім`єю, мали спільне майно, бюджет і побут, здійснювали спільні витрати, дбали і піклувалися один про одного, тобто між ними склалися відносини притаманні подружжю.

Разом з тим, як у заяві так і в судовому засіданні заявник стверджувала, що проживала спільно з ОСОБА_2 з 2018 року, тому посилаючись на вказане просила суд встановити факт їх проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу з вересня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини першої статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

У постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19), від 13 травня 2024 року у справі № 727/8026/23 (провадження № 61-5139св24) визначено, що для встановлення факту спільного проживання необхідною умовою є, зокрема, неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Тлумачення наведених вище норм сімейного законодавства дає підстави стверджувати, що законодавець визначив пріоритетність зареєстрованого шлюбу, також визначений принцип одношлюбності і заборони на укладання шлюбу з особою, яка вже перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі.

Встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є визнанням державою сімейних стосунків фізичних осіб і за своєю суттю є альтернативою зареєстрованого шлюбу, а отже такі відносини мають бути правомірними, про що наголошено у постанові Верховного Суду від 12.03.2025 року у справі №336/1978/23 (провадження 61-15936св24).

Матеріалами справи підтверджується, що чоловік заявниці ОСОБА_3 , з яким вона перебувала у шлюбі з 27.05.1989 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , після його смерті вона в іншому зареєстрованому шлюбі не перебувала ( а.с.6-7,76).

Натомість ОСОБА_2 з 24 квітня 2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_23 , який було розірвано рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2020 року (а.с.69-70). Вказане рішення суду набрало законної сили 07 серпня 2020 року.

За такого, суд доходить висновку, що перебування ОСОБА_2 з 24 квітня 2012 року до 07 серпня 2020 року (по день набрання рішенням суду законної сили) в зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_23 унеможливлює встановлення судом факту їх спільного з заявницею проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з вересня 2018 року, оскільки вказане не відповідає нормам сімейного права, суперечить моральним засадам суспільства та вимогам статті 25 СК України.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 08 січня 2025 року Березнегуватським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) убачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер у м.Новгород - Сіверський Чернігівської області ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

19 грудня 2024 року заявниця отримала від ІНФОРМАЦІЯ_6 сповіщення сім`ї №3/3941, про те, що її чоловік, солдат військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання військового обов`язку, поблизу м.Новгород - Сіверський Чернігівської області ( а.с.16).

10 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 заявниці роз`яснено, що для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, як дружині загиблого, у період дії воєнного стану, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2024 року № 714 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 та від 28.02.2022 року № 168», їй необхідно звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (а.с.17).

Судом встановлено, що метою встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки ОСОБА_1 є отримання одноразової грошової допомоги передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).

Постановою № 168 визначено, що сім`ям загиблих осіб (загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини) виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (тут і далі - в редакції, чинній на час звернення з цим позовом) визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а саме: у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають:

діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

вдова (вдівець);

батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини першої статті 16-3 вказаного Закону одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

З матеріалів справи убачається, що мати загиблого військовослужбовця, ОСОБА_25 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , а відомості про його батька у свідоцтво про народження внесено не було (а.с.107-108). На день смерті ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебував, записаний батьком лише ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка є повнолітньою особою (а.с.111,149-151). Відповідно встановлення факту проживання заявниці з ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу має для неї юридичне значення.

Таким чином, керуючись наведеними вище нормами матеріального права, враховуючи факти, що мають бути встановлені судом при розгляді такої категорії справ, а саме: спільного проживання, наявності у ОСОБА_1 і ОСОБА_2 спільного бюджету, побуту, здійснення спільних витрат, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07 серпня 2020 року по 18 грудня 2024 року.

Доводи представника Міністерства оборони України, про необхідність залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду через наявність спору про право суд вважає безпідставними. Оскільки під час розгляду справи судом не було встановлено існування такого спору між ОСОБА_26 та донькою ОСОБА_2 , яка була залучена до участі у справі та заперечень щодо вимог з якими заявниця звернулася до суду не висловила. Заперечення Міністерства оборони України висловленні щодо вимог заявниці, про не надання нею доказів проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , є їх позицією як учасника справи, що не свідчить про наявність спору про право у цій справі.

Керуючись статтями 76-89,263-265,268,273,315-319ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи по справі ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , без шлюбу, з 07 серпня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 - адреса реєстрації місця проживання: індекс: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник заявника - адвокат Терлецька Тетяна Олексіївна - адреса здійснення адвокатської діяльності: індекс АДРЕСА_4 .

Заінтересовані особи по справі:

ІНФОРМАЦІЯ_1 - адреса місцезнаходження: АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Міністерство оборони України - адреса місцезнаходження: індекс 03168, просп.Повітрофлотський, буд. № 6 м.Київ, .

Військова частина НОМЕР_1 адреса місцезнаходження: АДРЕСА_7, ЄДРПОУ НОМЕР_5.

ОСОБА_2 - адреса реєстрації місця проживання: індекс: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя С. Ф. Орлова

Повний текст рішення суду складено 11 квітня 2025 року.