Справа № 487/8660/23
Провадження № 2-др/487/14/25
10.04.2025 року місто Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., представника позивача адвоката Ютовця О.О., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Веріковської Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва заяву представника ОСОБА_1 адвоката Веріковської Тетяни Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей адміністрації Заводського району міста Миколаєва, орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення місця проживання дитини, стягнення моральної шкоди,
31.03.2025 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Веріковською Тетяною Анатоліївною подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат понесених на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей адміністрації Заводського району міста Миколаєва, орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення місця проживання дитини, стягнення моральної шкоди.
Відповідно до детального опису робіт від 28.03.2025 року до Договору про надання професійної правничої допомоги №ВТА 0055 від 14.06.2024 року та Додаткової угоди №1 від 14.06.2024 року, де Сторони узгодили, що «Виконавцем» в особі адвоката Веріковської Тетяни Анатоліївни надається «Замовнику» ОСОБА_1 професійна правнича допомога щодо відновлення порушеного права ОСОБА_1 , як відповідача по справі № 487/8660/23, яка перебуває в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення місця проживання дитини, стягнення моральної шкоди. Всі витрати, пов`язані із розглядом даної справи, покладаються на «Замовника» та підлягають окремій компенсації «Виконавцю» чи сплачуються окремо на відповідні рахунки. Права адвоката затвердженні умовами договору та витягом до нього. Сторонами узгоджено обсяг та вартість послуг (робіт) адвоката пов`язаних із розглядом справи № 487/8660/23, з усіма необхідними для цього повноваженнями, а Замовник повинен сплатити Виконавцю обумовлену грошову суму за надані послуги в розмірі 91 000,00 гривень (дев`яносто одна тисяча гривень 00 копійок) дана сума є попередньою та може бути збільшена у зв`язку із фактичним витраченим часом адвоката в подальшому та інших інстанціях при розгляді справи.
Адвокатом Веріковською Т.А. здійснюється представництво та захист права і законних інтересів Клієнта ОСОБА_1 із наданням правової (правничої) допомоги Клієнту у суді, у даній справі. Участь в суді представника відповідача, адвоката Веріковської Т.А., підтверджується наданим до суду: ордером від 14.06.2024 серії ВЕ 1124510, виписаного адвокатським об`єднанням адвокату Веріковській Т.А. для представництва інтересів заявника; свідоцтвом від 17.01.2017 серії НОМЕР_1 про право на зайняття Веріковською Т.А. адвокатською діяльністю та витягом до Договору про надання професійної правничої допомоги № ВТА 0055 від 14.06.2024 (повноваження адвоката).
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 07.04.2025 року, після усунення недоліків, було призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати по цивільній справі.
Представник відповідача та відповідач у судовому засіданні підтримали вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення у справі на наполягали на його задоволенні.
Представник позивача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну, правничу допомогу у зв`язку з тим, що провадження у даній у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, в якому просив визначити місце проживання малолітнього сина з ним, було закрито у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від позову, а також у зв`язку з тим, що відповідач недобросовісно користувався своїми процесуальними правами, сума витрат на правничу допомогу не є співмірною з обсягом фактично наданих послуг.
Позивачка ОСОБА_2 та представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Служби у справах дітей адміністрації Заводського району міста Миколаєва, органу опіки та піклування Миколаївської міської ради, у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, приходить до наступного.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із частинами 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва 24.11.2023 року з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, в якому просив визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою реєстрації та фактичного проживання батька ОСОБА_1 , а саме: будинок АДРЕСА_2 .
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 06.02.2024 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення місця проживання дитини, стягнення моральної шкоди, було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, об`єднавши їх в одне провадження. Залучено до участі у справі орган опіки та піклування Миколаївської міської ради (Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Адміральська, будинок 20).
04.03.2024 року від позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , який діє через свого представника адвоката Гриненка І.І., надійшла заява про закриття провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини у зв`язку з відмовою від позову.
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 03.04.2024 року було закрито провадження по справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. Призначено справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення місця проживання дитини, стягнення моральної шкоди до судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
За змістом ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
При подачі первісного позову ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок згідно квитанції №3971-5818-4903-9041 від 24.11.2023 року.
Отже, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні первісного позову, у розмірі 536 гривень 80 копійок (1073,60 гривень / 2 = 536,8 гривень) підлягають поверненню ОСОБА_1 з державного бюджету, інші 50 відсотків судового збору відшкодуванню ОСОБА_2 не підлягають.
Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.03.2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей адміністрації Заводського району міста Миколаєва, орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення місця проживання дитини, стягнення моральної шкоди було задоволено частково та визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 почергово з кожним з батьків.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При подачі зустрічного позову ОСОБА_2 було сплачено судовий збір на загальну суму 2147 гривень 20 копійок згідно платіжних інструкцій 0.0..1 та 0.0..1 від 19.12.2023 року.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено на 1/6 частину (16%).

Отже, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 343 гривні 55 копійок (2147,2х16:100).

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладено в пунктах 33- 34, 37 додаткової постанови від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати наступне.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у статях 11 та 2 ЦПК України має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

У контексті наведеного вище, подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства, так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) за договором про надання професійної правничої допомоги №ВТА 0055 від 14.06.2024 року сторонами узгоджено обсяг та вартість послуг (робіт) адвоката, пов`язаних із розглядом справи №487/8660/23, у загальному розмірі 91000,00 гривень, яка складається із: надання Виконавцем усних консультацій Замовнику, пов`язаних із вирішенням спору, як в судовому порядку по справі №487/8660/23, так і за межами суду між ОСОБА_2 i ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розшук дитини (500,00 гривень година х 10 годин) у розмірі 5000,00 гривень; робота адвоката, пов`язана із системним аналізом обставин справи №487/8660/23, вивченням матеріалів даної справи, наданням їм оцінки, визначенням перспективи вирішення даної справи з досягненням бажаного результату Замовника, правовий аналіз наданих Замовником документів, правовий аналіз діючого законодавства та судової практики у справах з аналогічними правовідносинами, збір доказів у справі, адвокатські запити, складання процесуальних документів до суду (1000,00 гривень година х 10 годин) у розмірі 10000,00 гривень; підготовка процесуальних документів, пов`язаних із розглядом справи №487/8660/23, подання до суду процесуальних документів (відзив на позовну заяву із додатками від 02.09.2024 року, письмові пояснення від 02.09.2024 року, збір та подання до суду додаткових доказів під час розгляду справи, подання адвокатських запитів та отримання доказів, тощо) (1000,00 гривень година х 16 годин) у розмірі 16000,00 гривень; звернення до служби у справах дітей, органу опіки та піклування, поліції, ювенальної поліції щодо фіксування порушеного права ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час дії договору та збір доказів для подання до суду (1000,00 гривень година х 8 годин) у розмірі 8000,00 гривень; прибуття у судове засідання (з міста фактичного перебування у місті Одеса до міста Миколаєва) та участь адвоката Веріковської Т.А. по справі №487/8660/23 в Заводському районному суді міста Миколаєва 17.07.2024 року, 02.09.2024 року, 26.09.2024 року, 31.10.2024 року, 11.12.2024 року, 27.01.2025 року, 03.03.2025 року та 25.03.2025 року (8000,00 гривень/«судодень» х 8 судових засідань) у розмірі 48000 гривень; складання процесуального документа заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у зв`язку з відновленням порушеного права відповідача (1000,00 гривень година х 4 години) у розмірі 4000,00 гривень.

З матеріалів справи, яка перебувала в провадженні суду з 24.11.2023 року, вбачається, що адвокатом Веріковською Т.А. було подано до суду письмові пояснення з додатками та відзив на позовну заяву від 02.09.2024 року, які є ідентичними, а також подавались заяви процесуального характеру (про відкладення справи, участь в режимі відеоконференції або розгляд без участі, поновлення процесуальних строків, тощо). Також адвокат приймала участь у судових засіданнях, які відбулися 02.09.2024 року, 26.09.2024 року, 31.10.2024 року, 27.01.2025 року, 03.03.2025 року та 25.03.2025 року (6 засідань). Судові засідання, призначені на 17.07.2024 року та 11.12.2024 року, не відбулися.

Подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Заява про стягнення/розподіл судових витрат, підготовка якої оцінена у 4000,00 гривень, є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (постанова ОП КГС від 02.02.2024 року у справі №910/9714/22).

Таким чином, стягнення повної вартості послуг, визначених у детальному описі робіт (наданих послуг) за договором про надання професійної правничої допомоги №ВТА 0055 від 14.06.2024 року у загальному розмірі 91000,00 гривень, не узгоджується з критеріями реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру і пропорційності, так як ці витрати не мають характеру необхідних та не обґрунтовують обсягу фактичних дій представника відповідача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату. Тобто не є розумно обґрунтованим і, відповідно, такі витрати не можуть бути відшкодовані тільки лише через те, що вони дійсно понесені заявником (справедлива сатисфакція). Крім того суд зазначає, що відшкодування їх повної вартості матиме надмірний фінансовий тягар для позивача, як фізичної особи.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, фактичне винесення рішення щодо визначення місця проживання дитини на користь обох сторін, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд вважає, що на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 гривень (з урахуванням утримання 343 гривні 55 копійок судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ). Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 15, 81, 82, 133, 134, 137, 141, 142, 246, 270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Веріковської Тетяни Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей адміністрації Заводського району міста Миколаєва, орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення місця проживання дитини, стягнення моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Зобов`язати фінансовий орган - Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (проспект Центральний, 141-В, місто Миколаїв, 54055) повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) сплачений за квитанцією №3971-5818-4903-9041 від 24.11.2023 року судовий збір у розмірі 536 гривень (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Роз`яснити, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, копії квитанції (платіжного доручення), що підтверджує сплату судового збору до бюджету.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, , адреса: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Адміральська, 20.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей адміністрації Заводського району міста Миколаєва, , адреса: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Погранична, 9.

Повне судове рішення складено 10.04.2025 року.

Суддя А.О. Темнікова