Провадження №: 2/336/1566/2025

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., за участю секретаря Іванченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитування,

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивача Паладич А.О., яка діє на підставі довіреності без номеру від 25.12.2023, звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за картковим рахунком НОМЕР_1 від 23.12.2021 у сумі 1 340,80 гривень, з яких: 1000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 340,80 гривень заборгованість за відсотками,

Заборгованість за кредитним договором № від 28.03.2023 у сумі 24 790,57 гривні, з яких: 22 912,01 гривень тіло кредиту, 1 878,56 гривень заборгованість за відсотками, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 3 028,00 гривень.

Позов мотивує тим, що 23.12.2021 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3, який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних пластикових карток, що є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток. Згідно умов Договору, позивач взяв на себе зобов`язання відкрити картковий рахунок, надання картки відповідачці, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок відкритий за заявою відповідачки було встановлено кредитний ліміт, також встановлено відсотки за користування кредитною лінією. Свої зобов`язання за умовами Договору позивач виконав. Однак, в порушення норм закону та умов Договору відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, прострочувала щомісячні платежі, що спричинило виникнення заборгованості, внаслідок чого станом на день складання позовної заяви заборгованість відповідачки перед банком склала 1 340,80 грн.

Крім того, 28.03.2023 між сторонами укладено кредитний договір № , за умовами якого відповідачці надано кредитні кошти у розмірі 29 561,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 20% на рік, на умовах поворотності, платності та строковості. Повернення кредитних коштів відбувається ануїтентними платежами згідно з графіком платежів. Свої зобов`язання за умовами Договору позивач виконав. Однак, в порушення норм закону та умов Договору відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, прострочувала щомісячні платежі, що спричинило виникнення заборгованості, внаслідок чого станом на день складання позовної заяви заборгованість відповідачки перед банком склала 24 790,57 грн. Укладені договори були підписані електронним підписом у відповідності до ст. 12 ЗУ «про електронну комерцію».

У зв`язку з чим позивач звернувся за захистом свого порушеного права в судовому порядку, просив стягнути заборгованість за кредитними договорами, а також витрати зі сплати судового збору.

На підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2025 справу передано у відповідності до ст. 31 ЦПК України до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2025 справу передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздової Н.С.

Ухвалою суду від 03.02.025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідачкою на позовну заяву відзиву подано не було.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява-анкета складає між нею та Банком Договір, та вона ознайомилась з усіма умовами та правилами надання кредитних коштів, які розміщені на сайті банку. Відповідно до умов договору на її ім`я був відкритий картковий рахунок НОМЕР_1 ти видано платіжну картку, встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою.

Сторонами визначено процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 5% на місць.

Банк свої зобов`язання виконав, відповідачем були використані кредитні кошти у розмірі 1 000 грн., які відповідачка своєчасно не повернула разом з відсотками за користування цими коштами, тому має непогашену заборгованість у розмірі 1 340 грн., з яких: заборгованість за тілом кредитом 1 000 грн., заборгованість за відсотками 340,80 грн.

Крім того, 28.03.2023 між сторонами укладено кредитний договір № , за умовами якого відповідачці надано кредитні кошти у розмірі 29 561,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 20% на рік, на умовах поворотності, платності та строковості.

Повернення кредитних коштів відбувається ануїтентними платежами згідно з графіком платежів. Свої зобов`язання за умовами Договору позивач виконав. Однак, в порушення норм закону та умов Договору відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, прострочувала щомісячні платежі, що спричинило виникнення заборгованості, внаслідок чого станом на день складання позовної заяви заборгованість відповідачки перед банком склала 24 790,57 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 22 912,01 грн., заборгованість за відсотками 1 878,56 грн.

Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, дійшов висновку відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Тому, суд прийшов до висновку, що між сторонами укладено кредитні договори, з умовами яких відповідачка ознайомлена у повному обсязі.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Розмір заборгованості підтверджується відповідним розрахунком, який узгоджується з умовами кредитного договору, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні цього рішення.

При цьому, суд враховує, що відповідачка обґрунтованих заперечень проти позову не надала, жодним чином позовні вимоги не спростувала.

Згідно ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитними договорами у повному обсязі.

Також, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача витрати понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 гривень. Керуючись ст.ст. 526, 530, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 280-283, 289, 352, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитування, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № від 23.12.2021 у сумі 1 340,80 гривень, з яких: 1000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 340,80 гривень заборгованість за відсотками; заборгованість за кредитним договором № від 28.03.2023 у сумі 24 790,57 гривні, з яких: 22 912,01 гривень тіло кредиту, 1 878,56 гривень заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відомості про сторін:

Позивач: Акціонерне товариство «ОТП Банк», , місце знаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.С. Звєздова