ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2104/25 Головуючий в І інстанції: Зуб І.Ю.
Номер провадження: 22-ц/819/270/25 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м .Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Склярської І.В.,

секретар Вєрємєєнко В.О.,

учасники справи:

стягувач Митниця в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі,

боржник, особа, яка подала скаргу ОСОБА_1 ,

посадова особа, орган державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни, діючої від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 лютого 2025 року, постановлену у складі судді Зуб І.Ю. в м. Херсоні, дата складення повного тексту ухвали не зазначено,у справі за скаргою адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни, діючої від імені ОСОБА_1 , орган державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якого оскаржуються Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач Митниця в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, на бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад скарги, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

Адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулася, згідно трекінгу поштових відправлень Укрпошти, 06 лютого 2025 року до суду з вказаною скаргою, в якій просила:

--- визнати неправомірною бездіяльність Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо нескасування арешту майна, який накладено постановою від 17.03.2020 року та щодо нескасування арешту коштів, який накладено постановою від 13.03.2020 року, у виконавчому провадженні № 54679010 (номер запису про обтяження: №35964831 від 17.03.2020 року 10:18:04, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна);

--- зобов`язати вказаний орган державної виконавчої служби винести постанову про зняття арешту з усього майна та грошових коштів, які накладено постановою від 17.03.2020 року та постановою від 13.03.2020 року у виконавчому провадженні № 54679010 (номер запису про обтяження: №35964831 від 17.03.2020 року 10:18:04, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні ПМУМЮ перебуває виконавче провадження №54679010 від 12.09.2017 року з виконання постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 04.08.2015 року у справі № 668/7679/15 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 349 904,00 грн на користь ДФС. 17.03.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника і того ж дня, 17.03.2020 року, винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника. Строк пред`явлення постанови до виконання становить 1 рік, а отже строк на повторне її пред`явлення сплив. Таким чином, підстав для подальшого існування вказаного арешту немає.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 лютого 2025 року у відкритті провадження у справі за вказаною скаргою було відмовлено.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно ст.447 ЦПК України до в порядку цивільного судочинства може бути оскаржено рішення, дії або бездіяльність державного виконавця щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства. А відповідно до ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Проте, як вказав суд, з матеріалів справи вбачається, що заявник звернулась до суду зі скаргою в порядку ст.447 ЦПК України щодо оскарження дій державного виконавця та зобов`язання винести постанову про зняття арешту з усього майна та грошових коштів боржника.

Також суд враховував положення ч.1 ст.287 КАС України.

Також суд виходив з того, що оскільки заявником оскаржуються дії державного виконавця та невинесення постанови про зняття арешту з усього майна та грошових коштів боржника, дана скарга не підлягає розгляду у порядку, визначеному ЦПК України, а тому, відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя має відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд послався на правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 766/740/17-ц, від 07 лютого 2019 року у справі № 927/769/16.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, яка діє від імені ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому послалася на порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема вказала, що суд першої інстанції не прийняв до уваги того, що згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчими документами є постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди. І, враховуючи те, що Ткач І.А., як сторона виконавчого провадження, оскаржує дії, які не пов`язані з винесенням виконавцем окремого виконавчого документу, скарга повинна розглядатися в порядку ст.477 ЦПК України.

Також зазначила, що суд не врахував правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18, а також аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19, згідно з якими у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 08.04.2025 року о 08-50 годині, однак учасники, які до суду не з`явилися та про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

На виконанні Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні ПМУМЮ перебуває виконавче провадження № 54679010 від 12.09.2017 року з виконання постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 04.08.2015 року у справі № 668/7679/15 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 349 904,00 грн на користь ДФС.

Відповідно до вказаної постанови вона ухвалена за результатами розгляду адміністративних матеріалів в справі про порушення митних правил за ч.2 ст.483 МК України, які направлені Херсонською митницею відносно ОСОБА_1 . Вказаною постановою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.483 МК України, й накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 % вартості товарів у сумі 349 904,00 грн. Також, вказаною постановою з ОСОБА_1 було стягнуто митну вартість товарів у сумі 74 952,00 грн.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.09.2017 року, винесеною Старшим державним виконавцем Суворовського районного відділу ДВС м. Херсон ГТУ юстиції у Херсонській області Міндрою Каріною Сергіївною, було відкрито виконавче провадження № 54679010 з виконання постанови Херсонського міського суду Херсонської області № 668/7679/15 від 04.08.2015 року про стягнення штрафу в розмірі 349 904,00 грн з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ДФС. Також вказаною постановою з боржника ОСОБА_1 було стягнуто виконавчий збір в розмірі 34 990,40 грн.

В рамках вказаного ВП №54679010 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ДФС штрафу в розмірі 349 904,00 грн на користь ДФС зазначеним Старшим державним виконавцем Суворовський районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено дві постанови: 13.03.2020р про арешт коштів боржника ОСОБА_1 і 17.03.2020р про арешт майна боржника ОСОБА_1 .

Інформація про арешт майна вказаного боржника на підставі вказаної постанови органу державної виконавчої служби актуальна станом на 18.11.2024 року, про що свідчить Інформація щодо ОСОБА_1 з різних реєстрів (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна), сформована 18.11.2024 року.

На адвокатський запит про зняття арешту з майна ОСОБА_1 Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив, що з 2015 по 2020 роки у відділі щодо ОСОБА_1 на виконанні перебувало 198 виконавчих проваджень, жодне з яких не виконане, виконавчі документи повернуто стягувану.

Станом на 22.01.2015 року вищезазначені штрафи не сплачено, а тому відсутні підстави для зняття арешту з майна вказаного боржника.

Побічно було повідомлено про те, що на виконання відділу перебували інші виконавчі провадження з примусового виконання постанови № 668/7679/15 від 04.08.2015 року та постанови № 668/7679/15 від 04.08.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДФС інших штрафів (відповідно в розмірі 332 880,00 грн та в розмірі 366 080,00 грн). В рамках вказаних ВП виносились 17.03.2020 року постанови про арешт майна боржника та про повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення).

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

За положеннями ст.458 Митного Кодексу України:

--- порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність (частина 1);

--- адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність (частина 2).

Згідно з ч.1 ст.459 МК України адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом.

Як зазначалось, постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.08.2015 року у справі № 668/7679/15 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.483 МК України, й накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 % вартості товарів у сумі 349 904,00 грн. Також, вказаною постановою з ОСОБА_1 було стягнуто митну вартість товарів у сумі 74 952,00 грн.

Тобто, оскаржувана бездіяльність державної виконавчої служби стосується примусового виконання судового рішення про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.483 МК України, тобто рішення, яке знаходиться на виконанні, ухвалене не відповідно до ЦПК України.

При цьому, такі справи (про накладення адміністративного стягнення) розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП, яким передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення.

Проте, цим Кодексом не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання.

Відповідно до ч.1 ст. Закону України "Про виконавче провадження"виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.3 вказаного Закону передбачено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є: виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень (пункт 1); ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом (пункт 2); постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (пункт 6).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби на час звернення з цією скаргою до суду урегульований у ст.74 вказаного Закону.

Так, відповідно до ч.1 ст.74 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.2 ст.74 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, вбачається, що юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, визначений у розділі VII ЦПК України (статті 447-453).

За положеннями ст.447 ЦПК України:

--- судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина 1);

--- суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом (частина 2).

Згідно зі ст.447-1 сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 ст.20 КАС України визначено, що місцевим загальним судам, як адміністративним підсудні справи: 1) з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) деякі адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму; 3) деякі адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті (ч.2 ст.20 КАС України).

У той же час, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України, норми цієї статті є спеціальними при розгляді справ щодо оскарження рішень державного виконавця в адміністративних справах.

Так, відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч.5 ст.287 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

У справі встановлено, що скаржник (боржник) звернувся зі скаргою за правилами ст.447 ЦПК України, а також, що скаржник оскаржує дії відділу ДВС у межах виконавчого провадження з примусового виконання постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 04.08.2015 року у справі № 668/7679/15 про стягнення штрафу в розмірі 349 904,00 грн з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ДФС. Вказана постанова суду ухвалена за результатами розгляду адміністративних матеріалів в справі про порушення митних правил за ч.2 ст.483 МК України, які направлені Херсонською митницею відносно ОСОБА_1 .

Тобто, у цій справі скаржник оскаржує бездіяльність органу державної виконавчої служби при примусовому виконанні судового рішення про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.483 МК України, тобто рішення, яке ухвалене в порядку КУпАП, а не за наслідками розгляду цивільної справи. З іншого боку, КУпАП не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням таких судових рішень.

А тому дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі №757/62025/17-ц, а також Верховним Судом у постанові від 11.10.2023 року у справі № 460/10292/23.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала про відмову у відкритті провадженні у справі є законною та обґрунтованою з огляду на те, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції відповідного адміністративного суду.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону та висновків суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на неврахування судом того, що ОСОБА_1 , як сторона виконавчого провадження, оскаржує дії, які не пов`язані з винесенням виконавцем окремого виконавчого документу, а тому, вважає, скарга повинна розглядатися в порядку ст.477 ЦПК України. При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що у цій справі скаржник оскаржує бездіяльність органу державної виконавчої служби при примусовому виконанні судового рішення, яке ухвалене в порядку КУпАП, а не за наслідками розгляду цивільної справи.

Також підлягають відхиленню й посилання на неврахування судом правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18, а також аналогічного висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19. При цьому апеляційний суд враховує те, що обставини справ є різними

Висновки суду апеляційної інстанції

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі порушень норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права не допустив, то відповідно до положень ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни, діючої від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 лютого 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повної постанови 08 квітня 2025 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В.Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Склярська