Справа № 331/500/25
Провадження № 2/331/1113/2025
У Х В А Л А

про продовження строку

для усунення недоліків позовної заяви

21 березня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Яцун О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 27 січня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу ОСОБА_1 десятиденний строк для сплати судового збору і надання квитанції про сплату судового збору.

При цьому, суд звертає увагу, що у позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на положення п. 7) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та вважає, що вона як законний представник своєї неповнолітньої дитини, звільняється від сплати судового збору.

За правилами пункту 7) частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Проте, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 . Отже, звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача, не вирішує питання прав та інтересів інших осіб, зокрема прав та обов`язків дитини, а стосується лише прав та обов`язків відповідача ОСОБА_2 , як батька неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , яких останній може бути позбавлений у разі ухвалення рішення про задоволення позову, правові наслідки чого визначені у статті 166 СК України.

Аналізуючи вищезазначене, слід прийти до висновку, що позивач не звільняється від сплати судового збору на підставі п. 7) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», при зверненні до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

За правилами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 2) пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою встановлена ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць в розмірі, зокрема, з 01 січня 3028,00 грн.

Так, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою встановлена ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211 грн. 20 коп.

За правилами статті 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, при зверненні до суду з позовною заявою позивач ОСОБА_1 повинна була сплатити судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Між тим, у зазначений строк та на момент постанови цієї ухвали, позивачем не виконано вимоги, які зазначені в ухвалі від 27 січня 2025 року, а також відсутня інформація щодо отримання позивачем копії вказаної вище ухвали.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Згідно частини 6 статті 127 ЦПК України про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення доступу позивача до правосуддя та для забезпечення можливості реалізації конституційного права на захист своїх прав та інтересів у судовому порядку судом, встановленим законом, суд приходить до висновку про доцільність за власною ініціативою продовжити процесуальний строк встановлений в ухвалі суду від 27 січня 2025 року для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 120, 127, 175, 177, 185, 258, 260, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 27 січня 2025 року, встановивши позивачудесятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для сплати судового збору і надання квитанції про сплату судового збору.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання нею вимог, викладених в ухвалі суду від 27 січня 2025 року, позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Яцун