ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/228/25
19 лютого 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді КОЛЕСНИКА О.М.
при секретарі ШАПРАН В.А.
за участю сторін не з`явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з центрального опалення та постачання гарячої води у розмірі 30 564,67 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 36 840,89 грн., 3% річних у розмірі 1 611,09 грн. та 6 350,09 грн. - інфляційної складової боргу.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , а відтак є споживачами послуг, які надає позивач. Відповідачі отримують послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, при цьому не в повному обсязі виконують зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість , яку позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів з урахуванням нарахованих штрафних санкцій.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні.
12 серпня 2024 року представником позивача подано до суду письмові пояснення (а.с.37-39), в яких позивач просить суд стягнути вказану заборгованість з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але вказані пояснення в розумінні ч. 3 ст. 49 ЦПК України не є письмовою заявою про зміну підстав позову, а тому не можуть бути прийняті та розглянуті в порядку ч. 1 ст. 13 ЦПК України.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2024 року залучено до участі у даній справі в якості співвідповідача - ОСОБА_5 та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_4 .
В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила суд позовні вимоги задовольнити повністю.
Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслали. Про причину неявки суд не повідомили. При цьому, відповідачем ОСОБА_3 подано до суду заперечення на позов, у якому остання просила суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом, з 22 грудня 2003 року по 10 березня 2021 року співвласниками квартири АДРЕСА_1 були ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 по 1/4 частині кожна (а.с.14).
З 10 березня 2021 року по 27 жовтня 2021 року співвласниками даної квартири були ОСОБА_3 , якій належало 3/4 частини спірної квартири та ОСОБА_1 , якій належало 1/4 частини квартири (а.с.46-52), а з 27 жовтня 2021 року одноособовим власником спірної квартири є ОСОБА_3 (а.с. 53-56).
Положення стст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.
Відповідно до положень ЗУ «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалень розрахунків за енергоносії», виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).
Як вбачається з матеріалів справи, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_2 здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».
Згідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ №630 від 21.07.2005, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата з послуги вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до ч 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Частиною 7 статті 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем і споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом встановлено, що 01 липня 2014 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір №440519127 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що позивач, надає мешканцям житлово-комунальні послуги, відповідачі не відмовлялися від надання позивачем житлово-комунальних послуг та отримували їх, разом з тим своєчасно не вносили плату за користування, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість станом на 01 квітня 2024 року у розмірі 36 840,89 грн., яка складається з заборгованості за послуги з постачання гарячої води за період з січня 2017 року у розмірі 16 352,15 грн. та послуг з централізованого опалення за період з листопада 2018 року у розмірі 20 488,74 грн., 3% річних у розмірі 1 611,09 грн. та 6 350,09 грн. - інфляційної складової боргу, що підтверджується копіями наявних рахунків в матеріалах справи.
Суд звертає увагу на те, що відповідачами в ході розгляду справи розрахунок позивача не спростовано.
Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_3 про застосування позовної давності до вимог щодо стягнення заборгованості.
Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
При цьому, згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року.
Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався.

Статтею 58 Конституції України, статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Таким чином, з 13 березня 2020 року визначена статтею 257 ЦК України позовна давність продовжена, а вимоги позивача підлягають задоволенню у період з 13 березня 2017 року.

Враховуючи заяву відповідача ОСОБА_3 про застосування наслідків спливу позовної давності, суд приходить до висновку про те, що ТОВ «Євро-реконструкція» в межах строку позовної давності має право на стягнення заборгованості за послуги з постачання централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води, спожиті за період з 13 березня 2017 року по 01 квітня 2024 року.

При цьому, як встановлено судом, з 22 грудня 2003 року по 10 березня 2021 року співвласниками квартири АДРЕСА_1 були ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 по 1/4 частині кожна (а.с.14). З 10 березня 2021 року по 27 жовтня 2021 року співвласниками даної квартири були ОСОБА_3 , якій належало 3/4 частини спірної квартири та ОСОБА_1 , якій належало 1/4 частини квартири (а.с.46-52), а з 27 жовтня 2021 року одноособовим власником спірної квартири є ОСОБА_3 (а.с. 53-56).

Враховуючи вищевикладене, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2018 року по 09 березня 2021 року в розмірі 11 398,42 грн. з урахуванням 3% річних та інфляційної складової боргу в розмірі 177,22 грн.; заборгованість за постачання гарячої води за період з 13 березня 2017 року по 09 березня 2021 року в розмірі 13 261,40 грн., з урахуванням 3% річних та інфляційної складової боргу в розмірі 204,99 грн., підлягає солідарному стягненню з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача, як співвласників квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача, 1/4 частина від всього боргу за постачання гарячої води за період з 10 березня 2021 року по 26 жовтня 2021 року в розмірі 414,33 грн., з урахуванням 3% річних та інфляційної складової боргу в розмірі 27,72 грн., як власника 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості оплата за постачання теплової енергії за вказаний період позивачем не нараховувалась.

При цьому, враховуючи, що подані представником позивача письмові пояснення щодо солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в розумінні ч. 3 ст. 49 ЦПК України не є письмовою заявою про зміну підстав позову, та не прийняті судом, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню із відповідачів пропорційно до розміру задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись стст. 64, 66-68, 162 ЖК України, стст. 526, 610, 625 Цивільного кодексу України, стст. 12, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», стст. 7, 9, 12, 19, 76, 81, 89, 141, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 279, 353, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» () заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2018 року по 09 березня 2021 року в розмірі 11 575,64 грн. з урахуванням 3% річних та інфляційної складової боргу та заборгованість за постачання гарячої води за період з 13 березня 2017 року по 09 березня 2021 року в розмірі 13 466,39 грн. з урахуванням 3% річних та інфляційної складової боргу, а всього стягнути 25 042,03 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» () заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 10 березня 2021 року по 26 жовтня 2021 року в розмірі 442,05 грн. з урахуванням 3% річних та інфляційної складової боргу.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 284,24 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 240,44 грн.

В задоволені решти вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КОЛЕСНИК О.М.