ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/745/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/2976/24 Категорія: 304090000 Смовж О. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді Сіренко Ю.В., Гончар Н.І.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.02.2025 (повний текст складено 13.02.2025, суддя в суді першої інстанції Смовж О.Ю.) у цивільній справі за позовом АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в :

у грудні 2024 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість в розмірі 21 402,23 грн, мотивуючи про те, що ОСОБА_1 , як позичальник, не виконав належним чином свої зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у нього перед банком утворилася заборгованість, про стягнення якої разом з нарахованими згідно умов договору відсотками банк порушує питання в даній справі.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.02.2025 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.03.2021 станом на 30.10.2024 в розмірі 11399,74 грн. (тіло кредиту), з посиланням на те, що відповідач, як позичальник за кредитним договором, зобов`язаний повернути банку отримані кредитні кошти. Також суд зазначив, що відповідачем у належній письмовій формі не погоджено зобов`язання по сплаті відсотків по кредиту, отже сплачені в погашення відсотків кошти мають рахуватися в якості погашення тіла кредиту, а вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам по кредиту є безпідставними.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав 14.03.2025 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог та новим рішенням позов задовольнити у повному обсязі.

Зазначає, що позичальником своїм підписом у анкеті-заяві підтвердив факт ознайомлення із умовами кредитування, які передбачають нарахування відсотків по кредиту. Також факт користування кредитними коштами підтверджує погодження з умовами кредитування в банку. Суд першої інстанції необґрунтовано посилався на правові висновки ВС, адже у даному випадку паспорт споживчого кредиту з тарифами банку та умовами кредитування було підписано позичальником у електронній формі. Також розрахунок заборгованості по кредиту підтверджується наданою банком випискою щодо обігу коштів.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення боргу в сумі меншій тридцяти розмірів прожиткового мінімуму. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 19.03.2021 відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ «Акцент-Банк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в банку, та своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Також 19.03.2021 відповідач ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису шляхом підтвердження ОТП 6255 з телефону НОМЕР_1 відповідно до Умов та правил надання банківських послуг підписав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка Зелена» простим електронним підписом.

У розділі 7 вказаного паспорту споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у цьому паспорті, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача.

Крім того у паспорті споживчого кредиту вказано три різні відсоткові ставки для різних кредитних продуктів.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.03.2021 ОСОБА_1 станом на 30.10.2024 має заборгованість по кредиту в розмірі 21 402,23 грн, яка складається із: за тілом кредиту - 12 997,06 грн, за процентами - 8 405,17 грн.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.03.2021 та виписки по картці вбачається, що відповідач систематично користувався кредитними коштами, як знімав їх так і поповнював кредитну картку, також відбувалося списання відсотків за прострочення за кредитом, що визнається сторонами.

Відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, заява клієнта, умови та правила надання банківських послуг, Тарифи складають кредитний договір.

Банк надав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банку» розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», які не підписані ОСОБА_1 .

Стверджуючи про наявність непогашеної заборгованості по кредиту в розмірі 21402,23 грн (12 997,06 грн тіло кредиту та 8 405,17 грн відсотків), позивач звернувся до суду з позовними вимогами у цій справі про її стягнення з позичальника.

Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на положення ст.634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У заяві про надання банківських послуг від 19.03.2021, підписаній сторонами, не визначено відсоткову ставку по договору та не вказано вид кредитної картки, виданої відповідачу.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення відсотків, посилався також на на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку.

Однак у матеріалах справи відсутні підтвердження, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомлювався і погоджувався з ними, підписуючи заяву про одержання кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо нарахування відсотків у визначених позивачем порядку та розмірі.

Роздруківка із веб-сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові ВСУ від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві про одержання кредиту домовленості сторін про сплату відсотків у розмірах, визначених банком, та відповідальності по сплаті відсотків надані Умови самі по собі не можуть розцінюватися як зміст кредитного договору, наявного між сторонами справи.

Крім того, Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до ЗУ «Про споживче кредитування».

Зі змісту самого паспорту споживчого кредиту вбачається, що інформація в ньому може не стосуватися кредитних правовідносин сторін, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

У паспорті також зазначено три різні відсоткові ставки для різних кредитних продуктів.

При цьому який саме вид кредитної картки отримано відповідачем банк не зазначає та докази суду не надає, що перешкоджає визначити те, яка саме відсоткова ставка має нараховуватися за кредитом, наданим відповідачу у справі.

З урахуванням викладеного, а також того, що матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті кредитування умов та за яким саме видом кредитної картки були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові ВС від 23.05.2022 у справі №393/126/20.

З цих підстав апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність тверджень позивача про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді обов`язок позичальника по сплаті відсотків за користування кредитом, які обраховуються у порядку та періоди сплати, визначеному позивачем, отже відповідні позовні вимоги є необґрунтованими.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією ВС у постанові від 04.09.2019 у справі №382/1131/18.

Відтак підстав для тверджень про наявність у відповідача обов`язку сплатити банку заборгованість по нарахованим за користування кредитом відсоткам апеляційним судом встановлено не було, оскільки умови договору про сплати відсотків по кредиту зі строками та порядком нарахування, зазначеними банком у цій справі, до відома належним чином позичальнику доведені не були та ним не погоджувалися.

Зазначені обставини спростовують аргументи скаржника про те, що заборгованість по відсоткам підтверджується паспортом споживчого кредиту, який підписав позичальник.

Отже суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту із зарахуванням сплачених позичальником у якості відсотків по кредиту сум як погашення суми основного боргу.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.02.2025 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.02.2025 у даній цивільній справі - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 09.04. 2025.

Суддя-доповідач

Судді