ПОСТАНОВА

іменем України

10 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 383/1146/24

провадження № 22-ц/4809/658/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рижкова Вікторія Олегівна, на заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2025 року у складі судді Адаменко І.М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову посилалася на те, що рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2011 року по справі №2-260/11 з батька позивача - ОСОБА_2 на користь її матері - ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до виповнення повноліття молодшої дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначила, що з набуттям нею повноліття стягнення з батька аліментів на її утримання припинено.

Вказувала, що вона є студенткою 2 курсу денної форми навчання факультету менеджменту Миколаївського національного аграрного університету та закінчує навчання у червні 2027 року, навчається за кошти фізичних осіб, не має самостійного заробітку та потребує матеріальної підтримки батька. За проживання, харчування, проїзд до м. Миколаїв, купівлю підручників, зошитів в навчальному закладу, кошти, які є досить значними для неї, надає виключно мати. Зазначала, що відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем та на даний момент є безвісно відсутнім, що підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 11 вересня 2024 року за №3090. В даному листі зазначено, що виплата грошового забезпечення сім`ям зниклих безвісти військовослужбовців здійснюється відповідно до постанови КМУ України від 30 листопада 2016 року №884 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх». Відповідно пункту 3 цієї постанови за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 вересня 2024 року до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років.

Заочним рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рижкова Вікторія Олегівна,подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 21 лютого 2006 року і по теперішній час (а.с.8).

Згідно з довідкою Миколаївського національного аграрного університету від 12 вересня 2024 року за №1976 ОСОБА_1 навчається на другому курсі денної форми навчання, факультету менеджменту у Миколаївському національному аграрному університеті за спеціальністю 281 «Публічне управління та адміністрування» за кошти фізичних осіб (а.с.61).

Як свідчить лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 від 11 вересня 2024 року №3090 Центр має інформацію, що відповідно до листа військової частини НОМЕР_2 від 09 вересня 2024 року за №1192 щодо виплати грошового забезпечення за безвісно відсутнього військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , ОСОБА_1 нараховувалися кошти відповідно до постанови КМУ від 30 листопада 2016 року №884 «Про затвердження Порядку грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державних або безвісно відсутніх», як доньці військовослужбовця. У зв`язку з досягненням ОСОБА_1 повнолітнього віку та відсутністю факту їх спільного проживання на момент залучення останнього до лав ЗСУ виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 припинено (а.с.11).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем факту ухилення відповідача від утримання повнолітньої дочки, та зазначив про право ОСОБА_1 в порядку Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» звернутися із заявою до компетентних органів про забезпечення соціального захисту повнолітньої доньки відповідача.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Згідно зі ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.1 ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ст.199 СК України).

Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

З аналізу вказаних вище положень закону слідує обов`язок батьків утримувати свою дитину та наявність права у ОСОБА_1 на звернення до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» покликаний визначити правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.

Цивільна правоздатність особи - це здатність мати цивільні права та обов`язки, яку мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ст.25 ЦК України).

Як встановлено рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року по справі №340/3602/23 відповідно до сповіщення сім`ї від 17.01.2023 №103, виданого ІНФОРМАЦІЯ_6 . солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 близько 13:30 години під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини у східному районі м. Бахмут Донецької області після бойового зіткнення з противником та перевірки особового складу роти вогневої підтримки виявився відсутнім. Станом на сьогоднішній день рахується зниклим безвісті за особливих обставин, проводяться пошуки свідків, які могли би спростувати чи підтвердити факт потрапляння в полон чи загибелі.

Частиною 4 статті 82 ЦПК визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що набуття відповідачем статусу особи, яка безвісти зникла за особливих обставин, не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема, не позбавляє його обов`язку, передбаченого ст.180 СК України, утримувати повнолітню дочку ОСОБА_1 .

Згідно з ч.6 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку виплати грошового забезпечення регулюються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 (далі по тексту - Порядок).

Згідно з п.3 вказаного Порядку за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Пунктом 4 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Отже, за відповідачем за місцем військової служби НОМЕР_2 зберігаються основні та додаткові виплати видів грошового забезпечення, які є доходом відповідача, та з яких можуть відраховуватись аліменти.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначила, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, проїздом, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 вересня 2024 року до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років (Постанова ВС від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 провадження № 61-16005св20).

Враховуючи те, що відповідачу, як військовослужбовцю, який рахується зниклим безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлені вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача є обґрунтованими та будуть достатніми для належного утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 вересня 2024 року до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рижкова Вікторія Олегівна, задовольнити.

Заочне рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2025 рокускасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області від 20 березня 1998 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 вересня 2024 року до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л.Карпенко

С.І.Мурашко