Справа № 127/2936/15-ц
Провадження 4-с/127/10/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря судового засідання Остапенко І.В.,

адвоката заявника Присяжного В.А.,

стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката Присяжного Віталія Анатолійовича, діючого в інтересах ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабейка Олега Сергійовича, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся адвокат Присяжний Віталій Анатолійович, діючи в інтересах ОСОБА_2 , із скаргою на дії державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабейка Олега Сергійовича.

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист № 127/2936/15-ц, виданий 14.04.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 000, 00 гривень щомісячно, починаючи з 19.02.2015 до досягнення донькою повноліття (виконавче провадження № 47273304). В рамках даного виконавчого провадження головним державним виконавцем Бабейком Олегом Сергійовичем вчинено ряд дій щодо примусового виконання судового рішення, в тому числі, 30.01.2024 державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 50 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, про що боржник обізнаний не був. Штраф за допущення заборгованості зі сплати аліментів стягнуто державним виконавцем в повному обсязі. 28.08.2024 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 47273304 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно довідки-розрахунку заборгованість по аліментам станом на 01.01.2024 відсутня. Копія постанови від 20.04.2015 про відкриття виконавчого провадження та копія постанови від 30.01.2024 про накладення штрафу були отримані боржником 07.02.2025 за адвокатським запитом його представника - адвоката Присяжного В.А., що підтверджується копією адвокатського запиту № 02-01/2025 від 06.01.2025, копією листа від 29.01.2025 № 3706/22.18-35/3, копією конверту та роздруківкою з трекінгу поштових відправлень Укрпошти. 04.03.2022 ОСОБА_2 був призваний на військову службу та зарахований до списку військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією витягу з наказу № 53 від 04.03.2022 командира військової частини. З моменту призову ОСОБА_2 по сьогоднішній день несе службу в зоні активних бойових дій на лінії бойового зіткнення, в зв`язку з чим з 04.03.2022 фактично був позбавлений можливості самостійно сплачувати заборгованість по аліментам. Станом на 01.05.2023 сума заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів згідно довідки-розрахунку державного виконавця складала 110 704, 00 гривень. Лише 05.05.2023 державним виконавцем Бабейком О.С. винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у в/ч НОМЕР_2 , яку було направлено до даної військової частини. Станом на 01.10.2023 заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 була погашена в повному обсязі. Крім того, станом на 01.11.2023 мала місце переплата в сумі 63 600, 00 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця. 03.01.2024 у зв`язку з погашенням заборгованості, державним виконавцем Бабейком О.С. винесені постанови: - про зняття арешту з коштів на усіх рахунків боржника ОСОБА_2 ; - про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Однак, в цьому ж місяці, а саме 30.01.2024, при фактичній відсутності заборгованості по сплаті аліментів, старшим державним виконавцем Бабейком О.С. було винесено постанову про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 50 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 54 913, 75 гривень, на користь стягувача ОСОБА_1 . Своє рішення державний виконавець мотивував наявністю у боржника заборгованості зі сплати аліментів, яка перевищує суму відповідних платежів за 3 роки. Сума штрафу, що була фактично стягнута з боржника ОСОБА_2 , складає 54 643, 50 гривень (згідно довідки-розрахунку). У державного виконавця Бабейка О.С. були відсутні правові підстави для накладення на ОСОБА_2 штрафу та винесення 30.01.2024 відповідної постанови, так як боржник не мав заборгованості по сплаті аліментів. Копія постанови від 30.01.2024 про накладення штрафу в порядку пункту 8 розділу XVI Інструкції № 512/5 та ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» боржнику не надсилалась, ним не отримувалась, в зв`язку з чим про її існування ОСОБА_2 до 07.02.2025 обізнаний не був.

Вищевикладене й стало підставою для звернення заявника до суду із вимогами про визнання дій державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабейка Олега Сергійовича щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 штрафу в сумі 54 643, 50 гривень за допущення заборгованості зі сплати аліментів під час примусового виконання виконавчого листа № 127/2936/15-ц, виданого 14.04.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області, у виконавчому провадженні № 47273304, а також визнання незаконною постанову державного виконавця від 30.01.2024 про накладення на боржника ОСОБА_2 штрафу в розмірі 50 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 54 913, 75 гривень, винесену у виконавчому провадженні № 47273304.

Ухвалою суду від 18.02.2025 вищевказану скаргу було прийнято до розгляду, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи стягувача ОСОБА_1 , призначено судове засідання, запропоновано державному виконавцю та стягувачу надати суду письмові пояснення чи заперечення на скаргу і докази у строк встановлений судом.

26.02.2025 на адресу суду від державного виконавця надійшли письмові пояснення на скаргу (відзив). Так, державний виконавець Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабейко Олег Сергійович просив суд відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 , посилаючись на її необґрунтованість. Зокрема держаний виконавець зазначив, що оскільки 21.12.2021 було винесено постанову про накладення на ОСОБА_2 штрафу на підставі ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», боржнику було нараховано новий штраф в розмірі 54 643, 50 гривень.

Від стягувача письмові пояснення на скаргу та/або докази на адресу суду не надходили.

Ухвалою суду від 31.03.2025 відмовлено у прийнятті до розгляду «доповнення до скарги» від 31.03.2025.

У судове засідання державний виконавець не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Водночас від державного виконавця надійшло клопотання про розгляд скарги у його відсутність. Причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, суд прийшов до висновку, що державний виконавець не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Адвокат заявника/боржника та стягувач не заперечували щодо розгляду справи у відсутність державного виконавця.

Враховуючи вищевказане, думку адвоката заявника/боржника, стягувача та положення ст. 223 і ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд постановив провести розгляд справи у відсутність державного виконавця (ухвала суду постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу судового засідання).

У судовому засіданні адвокат заявника/боржника скаргу підтримав і просив задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними у ній. Стягувач, в свою чергу, вказала, що, на її думку, оскільки оскаржувані дії були вчинені саме державним виконавцем, відповідно він обізнаний, які саме дії він має право вчиняти в межах виконавчого провадження. Водночас стягувач не змогла сформулювати і висловити свою позицію щодо того, чи є на її думку оскаржувані боржником дії державного виконавця правомірними/неправомірними.

Заслухавши пояснення адвоката заявника/боржника та стягувача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4471 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України, ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом при прийнятті до розгляду даної скарги було враховано, що право на звернення до суду є строковим, однак не завжди державний виконавець здійснює передбачену відповідним законом дію або приймає постанову у виконавчому провадженні у визначений строк. У такому разі слід керуватися тим, чи зазначений в законі строк здійснення певної дії державним виконавцем, чи ні. Якщо ж обов`язок державного виконавця здійснити певну дію прямо передбачено законом, але строки її вчинення не зазначені, то бездіяльність державного виконавця може бути оскаржена в будь-який час, коли особа прийде до висновку, що ця бездіяльність порушує її права чи свободи, оскільки правопорушення є триваючим.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності виконавців.

Тому, при вирішенні питання про прийняття скарги до розгляду, судом звернуто увагу на те, що пропуск строків звернення до суду із скаргою, які визначаються як процесуальні строки, не є підставою для відмови у прийнятті скарги, оскільки вони можуть бути поновлені судом за наявності поважних причин і на них поширюються правила ст. 127 ЦПК України.

Адвокат заявника/боржника в судовому засіданні зазначив, що про оскаржувану ним постанову від 30.01.2024 боржник дізнався лише 07.02.2025 після отримання відповіді з Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на адвокатський запит від 06.01.2025 із доданими до неї матеріалами, зокрема копією постанови про накладення штрафу (трекінг відправлення 298).

З офіційного веб-сайту Укрпошти, доступ до якого є публічним, вбачається одержання адресатом особисто 07.02.2025 даного поштового відправлення.

Вищевказані твердження заявника/боржника державним виконавцем спростовані не були. Докази виконання державним виконавцем положень п. 8 розділу XVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» суду не надано.

Таким чином суд прийшов до висновку, що в даному випадку заявником строк звернення до суду із скаргою не пропущено.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 31.03.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області було ухвалено рішення у справі № 127/2936/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000, 00 гривень, щомісячно, починаючи з 19.02.2015 і до досягнення дитиною повноліття.

14.04.2015 за вищевказаним судовим рішенням Вінницьким міським судом Вінницької області було видано ОСОБА_1 виконавчий лист.

20.04.2015 державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Казьмірук О.В. було відкрито виконавче провадження № 47273304 про примусове виконання вищевказаного виконавчого документа, про що винесено відповідну постанову.

30.12.2019 вищевказаний виконавчий документ було передано державним виконавцем до Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), а в подальшому, 09.12.2020, - до Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що винесено відповідні постанови.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2023 по справі № 127/21230/23 було змінено спосіб стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки з твердої грошової суми на частину зі всіх видів заробітку ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Вищевказане судове рішення набрало законної сили 01.11.2023 на підставі постанови Вінницького апеляційного суду.

28.08.2024 державним виконавцем Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабейком О.С. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 47273304 на підставі вищевказаного судового рішення.

В ході вищевказаного виконавчого провадження державним виконавцем Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабейком О.С. було винесено, зокрема, постанову про накладення штрафу в розмірі 54 913, 75 гривень на ОСОБА_2 на підставі ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Винесення державним виконавцем вищевказаної постанови та саму постанову заявник/боржник вважає незаконними.

Судом прийнято до уваги, що у відповідності зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено особливий порядок дій, метою яких є створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання.

Частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що:

- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів ;

- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів ;

- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

За правилами Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

При встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів, застосування вказаних штрафних санкцій прямо передбачено ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом прийнято до уваги, що вищевказана норма права містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення.

Як вбачається із письмових пояснень державного виконавця (відзиву), «оскільки постанову про накладення на боржника штрафу за допущення заборгованості понад 3 роки винесено 21.12.2021, боржнику нараховано новий розмір штрафу, який становив 54 643, 50 гривень» (дослівно), що, в свою чергу, вказує на застосування державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови положень абз. 4 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, якщо після 21.12.2021 накопичився борг, розмір якого перевищує суму відповідних платежів за три роки та додатково ще за один рік, боржник зобов`язаний сплатити штраф 50 відсотків суми заборгованості за три роки та додатково штраф 20 відсотків суми заборгованості за цей додатковий рік.

При цьому виникає окремий обов`язок сплатити штраф 20 відсотків суми заборгованості платежів за один додатковий рік, оскільки відповідальність за заборгованість у трирічному розмірі не поглинається відповідальністю за заборгованість у чотирирічному розмірі. У зв`язку з цим виконавець виносить постанову про стягнення штрафу 50 відсотків від заборгованості у розмірі платежів за три роки та додатково постанову про стягнення штрафу у розмірі 20 відсотків від суми річної заборгованості.

Отже, кожний наступний річний розмір заборгованості є підставою для накладання штрафу - 20 відсотків від заборгованості у річному розмірі. При цьому зберігається обов`язок сплатити штраф 50 відсотків від заборгованості за три роки та обов`язки сплатити штрафи 20 відсотків за кожний наступний річний розмір заборгованості.

Такий підхід до відповідальності за невиконання рішення суду про стягнення аліментів стає додатковим механізмом захисту прав дитини з метою забезпечити їй належні умови життя.

Водночас визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови про накладення штрафу та її сума, з якою пов`язано подальше визначення розміру штрафу.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові № 569/17794/22 від 13.03.2024 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 2610/27695/2012 від 14.12.2021.

У ході розгляду справи судом встановлено, що сплата аліментів за виконавчим листом, виданим 14.04.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області за вищевказаним судовим рішенням від 31.03.2015 припинилась 01.11.2023 на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.09.2023 по справі № 127/21230/23 і заборгованість з аліментів станом на 01.11.2023, як те вбачається із довідок-розрахунків наявних в матеріалах справи, була відсутня.

З урахуванням приписів ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» судом також встановлено, що на час винесення оскаржуваної постанови державного виконавця - 30.01.2024 заборгованість зі сплати аліментів була відсутня, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками-розрахунками. Натомість вбачається переплата аліментів платником. Відповідно, правові підстави для винесення оскаржуваної постанови у державного виконавця були відсутні.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» діяльність, зокрема органів державної виконавчої служби, повинна здійснюватись з дотриманням принципів: верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; обов`язковості виконання рішень; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями. Державний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Судом оцінено докази наявні в справі, відповідно до ст. 89 ЦПК України, повно і всебічно з`ясовано обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до ст. 229 ЦПК України.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення адвоката заявника/боржника та стягувача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання, що державний виконавець Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабейко Олег Сергійович діяв неправомірно, скарга ОСОБА_2 на його дії є обґрунтованою.

Згідно із ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене суд визнає неправомірними дії державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабейка Олега Сергійовича щодо винесення 30.01.2024 у виконавчому провадженню № 47273304 постанови про накладення штрафу на ОСОБА_2 в розмірі 54 913, 75 гривень і його подальше стягнення та скасовує дану постанову.

Про виконання даної ухвали суду Калинівський відділ державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) має повідомити Вінницький міський суд Вінницької області та ОСОБА_2 не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання, відповідно до ч. 1 ст. 453 ЦПК України.

Доказів понесення судових витрат у зв`язку з розглядом цієї скарги суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 18, 76-82, 89, 229, 258-261, 263, 353-355, 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабейка Олега Сергійовича щодо винесення 30.01.2024 у виконавчому провадженню № 47273304 постанови про накладення штрафу на ОСОБА_2 в розмірі 54 913, 75 гривень та його стягнення.

Скасувати постанову державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабейка Олега Сергійовича про накладення штрафу на ОСОБА_2 в розмірі 54 913, 75 гривень, винесену 30.01.2024 у виконавчому провадженню № 47273304.

Про виконання даної ухвали Калинівський відділ державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомити Вінницький міський суд Вінницької області та заявника ОСОБА_2 не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду складена 03.04.2025.

Суддя