КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУ
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/2776/2025
У Х В А Л А

м. Київ Справа № 757/16969/16-ц

01 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ратнікової В.М.

суддів: Левенця Б.Б.

Борисової О.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Бусик О.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості по аліментах та додаткових витрат,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості по аліментах та додаткових витрат.

28 серпня 2024 року через систему «Електронний суд» до Печерського районного суду міста Києва від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В. від розгляду цивільної справи №757/16969/16-ц.

Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва Бусик О.Л. від 03 вересня 2024 року (провадження № 2-ві-49/24) в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В. від розгляду цивільної справи №757/16969/16-ц відмовлено.

05 вересня 2024 року позивачем ОСОБА_1 подана до суду першої інстанції заява про виправлення описки в ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року.

Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва Бусик О.Л. від 11 вересня 2024 року (провадження № 2-во-237/24) в задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі суду від 03 вересня 2024 року в справі за заявою позивача ОСОБА_1 про відвід судді Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В. від розгляду цивільної справи №757/16969/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ВДВС Броварського міськрайоного управління юстиції про стягнення заборгованості по аліментах та додаткових витрат відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 11 вересня 2024 року про відмову у внесенні виправлень в ухвалі суду від 03 вересня 2024 року, позивач ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду подав апеляційну скаргу.

Перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга позивача ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року, згідно з якою відмовлено у виправленні описки в ухвалі від 03 вересня 2024 року про відмову в задоволенні заяви позивача про відвід судді, не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом, виходячи з наступного:

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Згідно пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

ЄСПЛ наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

У пункті 19 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення.

У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

Отже, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 353 ЦПК України є вичерпним.

Відповідно до частини третьої статті 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

ЦПК України не передбачена можливість оскарження окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції про відмову у внесенні виправлень в ухвалі, таке оскарження можливе лише в разі відмови у внесенні виправлень у рішення.

Отже, ухвала про виправлення описки в ухвалі не є рішенням суду, яким закінчується розгляд справи та не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Правовий аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у внесенні виправлень в ухвалі про відмову в задоволенні заяви про відвід судді, не входить до переліку ухвал, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Процесуальні наслідки надходження апеляційної скарги на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду визначені у пункті 4 частини 5 статті 357 ЦПК України.

Так, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанціїякщо апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Бусик О.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості по аліментах та додаткових витратслід повернути.

Керуючись ст.ст. 353, 357 ЦПК України, апеляційний суд-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Бусик О.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості по аліментах та додаткових витрат, повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Судді: