Справа №705/609/25
2/705/1482/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року м. Умань Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко Валентина Леонідівна розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Власником квартири АДРЕСА_2 в черговий раз відбулося залиття його квартири, чим завдано йому матеріального збитку на суму 16559 грн. Відповідно до Звіту про оцінку ринкової вартості прямих матеріальних збитків, що складений 20.01.2025, внаслідок залиття квартири пошкоджено приміщення кухні, що супроводжувалося слідами протікання на стелі та пошкодження шпалер, в тому числі їх відставання від стін приміщення. В добровільному порядку відповідач завдані збитки не відшкодувала, тому він вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді від 31.01.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками.

17.02.2025 на адресу суду від представника відповідача-адвоката Мельника О.Ф. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. Позивач не надав суду жодного доказу, який би свідчив, що майнова шкода була завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідачки, а також свідчив проте, що залиття квартири сталось з вини відповідачки ОСОБА_2 , а не з іншої причини, яка не залежить від відповідачки та яка не має жодного відношення до того, що сталось протікання води в квартирі позивача, якщо такий факт мав місце, оскільки акт складений позивачем і ним же підписаний. Крім того в позовній заяві не вказано коли залиття квартири мало місце, не надано акту про залиття, складеного відповідними органами де б зазначалась дата залиття, причина залиття, з чиєї вини сталось дане залиття та інше, передбачений Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність. В такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи підписувати складений акт відмовилися та зазначити причини такої відмови. Позивачем не надано суду докази того, що дії відповідачки є неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина відповідачки. Звіт про оцінку ринкової вартості прямих матеріальних збитків складений 20.01.2025 ФОП ОСОБА_3 не може бути доказом для стягнення матеріальної шкоди, оскільки даний звіт не містить відомостей про наявність вини відповідачки та що саме з її вини сталось залиття. На підставі викладеного просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

28.02.2025 на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якому вказано, що відповідач неодноразово затоплювала його квартиру, що підтверджується відповідними доказами. Після того, як він зробив ремонт в квартирі і відповідач в черговий раз його затопила, він звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з відповідним позовом. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2023 позов до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди залиттям квартири було задоволено. З приводу залиття квартири, що відбулося в січні 2025 року, він звертався до КП «Уманське РЕУ № 3» з заявою щодо складання Акту про залиття у відповідності до Додатку № 4 Правил, однак РЕУ № 3 повідомило, що з вересня 2024 року вони припинили обслуговувати їх будинок. Станом на день подачі позову до суду ОСББ також створено не було, а тому він позбавлений можливості скласти відповідний акт. Тому вважає, що вина відповідача повністю підтверджена належними доказами та просить суд позов задовольнити.

Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування квартири від 09.01.2007; витягом «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно» від 19.01.2007; рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.02.2024.

20 січня 2025 року ФОП, оцінювачем ОСОБА_3 сформовано Звіт про оцінку ринкової власності матеріальних збитків завданих власнику квартири АДРЕСА_1 та встановлена вартість ремонтно-будівельних робіт заподіяних унаслідок залиття квартири, згідно кошторисної документації у розмірі 16559 грн..

До Звіту про оцінку ринкової власності матеріальних збитків долучено Акт про залиття квартири, що складений власником квартири АДРЕСА_1 та сусідами із квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 . У акті вказано, що власник квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 . 16.01.2025 залила водою квартиру власника ОСОБА_1 .. Залито стелю, стіни та підлогу на кухні. В результаті цього замкнуло проводку. Стеля підшита вагонкою, стіни поклеєні шпалерами. До акту долучено письмові пояснення про те, що причину залиття встановити неможливо, так як власниця кв. АДРЕСА_2 в квартиру сусідів та власника кв. АДРЕСА_6 не допустила.

Крім того, до Звіту про оцінку ринкової власності матеріальних збитків було долучено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 ; зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва № 82 від 20.01.2025; акт приймання виконаних будівельних робіт за січень 2025 р.; Локальний кошторис на будівельні роботи № 02-01-01; дефектний акт; фотозображення залиття квартири.

Крім того, позивач посилається на те, що відповідачем неодноразово відбувалося залиття його квартири та він вже звертався до суду для захисту своїх порушених прав, на підтвердження чого надав рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2023 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану залиттям квартири в розмірі 18 034,00 грн.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суд виходить із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Статтею 10 ЖК України визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Даний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 13.11.2019 року у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири АДРЕСА_1 , хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила) балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець послуг - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та відповідно до додатку до листа Мінжитлкомунгоспу від 29 серпня 2008 року № 20-8-18, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено зокрема: характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Зазначені Правила не передбачають можливість встановлення вказаних обставин виключно актом, складеним за формою Додатку 4, а в пункті 2.3.6. Правил передбачено лише можливість складення такого акту у разі залиття, аварії квартир.

Тобто відповідний акт складається комісією балансоутримувача багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира, яку було залито.

Якщо балансоутримувач багатоквартирного будинку відмовляється від складання акту, то акт складається комісією не менш ніж трьох мешканців будинку, не враховуючи постраждалих.

Позивачем вказано, що він звертався до КП «Уманське РЕУ № 3» з заявою щодо складання Акту про залиття у відповідності до Додатку № 4 Правил, однак РЕУ № 3 повідомило, що з вересня 2024 року вони припинили обслуговувати будинок по АДРЕСА_7 , крім того на момент залиття квартири ОСББ також створено не було. Тому власником квартири ОСОБА_1 та комісією з числа трьох осіб, а саме мешканців квартир АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 ОСОБА_5 та АДРЕСА_8 - ОСОБА_6 , будинку по АДРЕСА_7 , складено відповідний акт.

Дійсно, актом про залиття квартири встановлено лише дату та сам факт залиття квартири, та перелік об`єктів, які були залиті, інших обставин, зокрема, розміру завданої шкоди, він не підтверджує. Проте, з урахуванням того, що власник квартири АДРЕСА_9 та мешканці сусідніх квартир у будинку АДРЕСА_7 , не є спеціалістами з будівельно-технічних досліджень та визначення оціночної вартості майна, такі недоліки його форми не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, відповідачем не спростовано відомостей, викладених у акті.

Сам факт складання акту про залиття квартири без участі відповідача не спростовує його вину. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 727/6631/17, провадження № 61-11357св18.

При цьому, сам по собі акт є лише одним із доказів, що підтверджує факт заподіяння шкоди. Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15 та від 29 травня 2019 року у справі №645/2087/15.

Будь-яких доказів того, що описані у Звіті про оцінку ринкової вартості прямих матеріальних збитків, пошкодження утворились не внаслідок залиття 16 січня 2025 року та/або з вини відповідача, а з інших причин, матеріали справи не містять.

Згідно із ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для встановлення пошкодженої речі.

Водночас, відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляла та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

З врахуванням обставин справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди завданої внаслідок залиття квартири в розмірі 16559 гривень в межах заявлених вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи та витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, згідно вимог ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,60 грн.

Стосовно витрат позивача по оплаті підготовки звіту, який зроблено оцінювачем ФОП ОСОБА_3 , то суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Враховуючи, що звіт був наданий на замовлення позивача, який сплатив на рахунок ФОП ОСОБА_3 8000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 20.01.2025, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних і з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання професійних правничих послуг № 4 від 28.01.2025, акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 29.01.2025, платіжну інструкцію № від 29.01.2025 на суму 2500 грн.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд, з урахуванням викладеного, вважає вказані витрати є співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих правничих послуг, що є підставою для їх стягнення з відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.11, 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89, 141 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , матеріальну шкоду в розмірі 16559 грн. (шістнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати за проведення оцінки ринкової вартості прямих матеріальних збитків у розмірі 8000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Валентина Леонідівна Гудзенко