ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2025 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 650/1547/24

Номер провадження: 22-ц/819/218/25

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Кутурланової О.В., Майданіка В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи, відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) в м. Херсоні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 27 січня 2025 року у складі судді Сікори О.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про стягнення заборгованості з орендної плати за землю,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2024 року ОСОБА_2 , який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про стягнення заборгованості з орендної плати за землю.

В обґрунтування позову зазначив, що 29 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ» був укладений договір оренди землі №ХС-003590.

20 січня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ» та приватним підприємством «ЮТСАГРОПРОДУКТ ПЛЮС» була укладена додаткова угода про заміну сторони у договорі

оренди землі, за якою право оренди земельної ділянки перейшло до нового орендаря.

28 грудня 2017 року між приватним підприємством «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та

товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» була укладена додаткова угода про заміну сторони у договорі оренди землі, за якою право оренди належної позивачу земельної ділянки перейшло до нового орендаря - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ».

Відповідно до пункту 1 Додаткової угоди орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування належну позивачу земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,15 га, яка розташована на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Нормативно-грошова оцінка вищезазначеної земельної ділянки на дату укладання договору становить 108 134 грн. 30 коп.

Відповідно до п. 3.1 Додаткової угоди, договір укладено строком до 30 листопада 2024 року.

Відповідно пункту 4.1 додаткової угоди, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5,47% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за рік оренди. Орендна плата вноситься орендарем у строки з 01 серпня до 31 грудня кожного року (пункт 4.5 додаткової угоди).

Орендар зобов`язується вчасно сплачувати всі належні за цим договором орендні платежі (пункт 9.4 Додаткової угоди).

В порушення умов п. 9.4 Додаткової угоди до договору оренди землі відповідач не вносить своєчасно орендну плату та на сьогоднішній день заборгував позивачу орендну плату за 2022, 2023 та 2024 роки на загальну суму (5 914,95 грн. х 2) + 5 382,84 грн = 17 212,74 грн.

На підставі вищевикладеного просив стягнути з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 17 212,74 грн. заборгованість з орендної плати, а також 9 211,20 грн. судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 27 січня 2025 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся представник Харченко Дмитро Миколайович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про стягнення заборгованості за договором оренди задоволено. Суд ухвалив:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 17 212, 74 грн. заборгованість з орендної плати.

Стягнути з Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1 211, 20 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» вважаючи рішення суду першої інстанції необґрунтованим в окремій частині, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Аргументи учасників справи

(1)Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Особа, яка подала апеляційну скаргу, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, послалася на наступні обставини.

Суд не врахував ту обставину, що строк оплати орендної плати за 2024 рік на час звернення до суду , не настав, а тому позовні вимоги в цій частині є передчасними та не підлягають задоволенню.

Як і у відповіді на відзив апелянт зазначив, що при виплаті орендної плати ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», відповідно до податкового законодавства України, виступає податковим агентом та несе обов`язок сплати податків та зборів, а саме: податок на доходи фізичних осіб у розмірі 18% та військовий збір у розмірі 1,5%.

Відповідно до п.141.9.2. ст 142 ПК України до суми сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок відносяться податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з доходів фізичних осіб, які перебувають з платником податку у трудових або цивільно-правових відносинах (крім доходів, які сплачені за придбання товарів у фізичних осіб), з доходів за договорами оренди, суборенди, емфітевзису земельних ділянок сільськогосподарського призначення

Тобто виплата податків та зборів є обов`язком підприємства, а їх сума не може бути стягнута як заборгованість.

Таким чином до виплати на рік підлягає сума орендної плати 4 726 грн.

Особа, яка подала апеляційну скаргу наводить обставини застосування обставин непереборної сили, окупацію військами РФтериторії де знаходяться масиви земельних ділянок ТОВ «ЮТС-Агропродукт», зазначає, що в умовах дії непереборної сили, майже всі працівники підприємства покинули територію області; відновлення діяльності не відбулося, що обумовлює неможливість виплати орендної плати за 2022 рік.

Також посилається на те, що відповідно до п. 13.2 Договору Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності , якщо вона доведе, що порушення сталося не з її вини.

Зазначає, що з урахуванням листа Торгово-промислової палати України, яким підтверджено, що обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/ обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Позиція інших учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Рух апеляційної скарги у суді апеляційної інстанції

13 лютого 2025 року до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», підписана керівником

17 лютого 2025 року ухвалою апеляційного суду вказану апеляційну скаргу залишено без руху та витребувано матеріали справи. Скаржнику надано строк для усунення недоліків.

24 лютого 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

26 лютого 2025 року, на виконання ухвали суду, надійшла заява представника ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» разом із описом вкладення про відправку апеляційної скарги позивачу та платіжною інструкцією № 107 від 24.02.2025 про сплату судового збору в сумі 1163 грн.

03 березня 2025 року ухвалою апеляційного суду відкрито апеляційне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

13 березня 2025 ухвалою апеляційного суду справу призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у ній матеріалами. Інформація про дату розгляду (08 квітня 2025 року) справи оприлюднена 14 березня 2025 року на офіційному веб-сайті Херсонського апеляційного суду.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходив апеляційний суд

У частині першій статті 15 та частині першій статті 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Таким чином, цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (частина перша статті 792 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частинами першою - третьою статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом частин першої - третьої статті 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Виходячи з вищенаведеного саме на орендаря покладається обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі сплати орендної плати за земельну ділянку, а орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України)

Згідно із частиною четвертою статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно з частиною першою статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні»).

Згідно з частиною третьою статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України, зокрема, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до підпункту l6.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом України (пункт 36.1 статті 36 Податкового Кодексу України).

Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента (пункт 36.4 статті 36 Податкового кодексу України).

Підпунктом 170.1.1. пункту 170.1 статті 170 Податкового Кодексу України передбачено, що податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається наступне.

29 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ» був укладений договір оренди землі № ХС-03590.

20 січня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ» та приватним підприємством «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» була укладена додаткова угода про заміну сторони у договорі оренди землі, за якою право оренди земельної ділянки перейшло до нового орендаря.

28 грудня 2017 року між приватним підприємством «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» була укладена додаткова угода про заміну сторони у договорі оренди землі, за якою право оренди належної позивачеві земельної ділянки перейшло до нового орендаря.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди, орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування належну позивачеві земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,15 га, яка розташована на території Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Згідно до п. 2.4 Додаткової угоди, нормативно-грошова оцінка вищезазначеної земельної ділянки на дату укладання договору становить 108 134 грн. 30 коп.

Відповідно до п. 3.1 Додаткової угоди, договір укладено строком до 30 листопада 2024 року.

У відповідності з п. 4.1 Додаткової угоди, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5,43% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, за рік оренди.

Орендна плата вноситься орендарем у такі строки: з 01 серпня до 31 грудня кожного року (п. 4.5 Додаткової угоди).

Відповідно до п. 9.4 Додаткової угоди, орендар зобов`язується вчасно сплачувати всі належні за цим договором орендні платежі.

В той же час, відповідач, в порушення умов п. 9.4 Додаткової угоди до договору оренди землі не вносить своєчасно орендну плату.

Вказані обставини визнав і представник відповідача.

Разом з цим, представник відповідача заперечив проти можливості стягнення з відповідача на користь позивача розмір орендної плати без врахування податків та зборів, передбачених чинним законодавством, а також проти виникнення обов`язку щодо виплати позивачу орендної плати, оскільки її невиплата сталася не з його вини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності договірних правовідносин, що сторонами визнавалося, умовами договору оренди щодо розміру та строку оплати орендної плати, недоведеністю відповідачем, в установленому законом порядку, обставин непереборної сили та неможливості виконання умов договору.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги тотожні доводам відзиву на позовну заяву, оцінку яким надав суд першої інстанції.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги з посиланням на п. 141.9.2 ст. 142 ПК України, про те що розмір річної суми орендної плати складає 4 726 грн., внаслідок того, що виплата податків та зборів є обов`язком підприємства, а їх сума не може бути стягнута як заборгованість, зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції в цій частині, зробленому ним у зв`язку з наведеними відповідачем доводами у відзиві на позовну заяву.

Так, суд першої інстанції, застосувавши вищенаведені положення ПК України, виснував, що у справі відсутні докази виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» обов`язку податкового агенту ОСОБА_1 як платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а тому відсутні підстави для відрахування податків і зборів при стягненні заборгованості з орендної плати, оскільки податки і збори мають бути сплачені при фактичній виплаті заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для звільнення від відповідальності відповідно до умови п.13.2 договору , наявності непереборної сили, неможливості сплати орендної плати за 2022 рік внаслідок окупації території на яких розташовані орендовані земельні ділянки були доводами відзиву на позовну заяву і яким суд першої інстанції надав належну правильну оцінку.

Суд виходив з того, що чинним законодавством та сталими висновками Верховного Суду, які повинні враховуватись судами, унормовано те, що підтвердженням настання дії форс-мажорних обставин, як умови можливості звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору, є саме сертифікат Торгово-промислової палати України. Однак матеріали справи не містять такого сертифікату, який був виданий за зверненням ТОВ "ЮТС-Агропродукт". А тому, вказав суд, не можна дійти висновку про існування у даних правовідносинах форс-мажорних обставин з посиланням на наявність самих по собі обставин введення відповідним Указом Президента України воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та наявності листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 без доведення орендарем, що такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Як зазначив суд, тягар доказування повної неможливості користування об`єктом оренди внаслідок дії обставин непереборної сили покладається на орендаря.

Суд вказав, що з Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 Великоолександрівська селищна територіальна громада, до складу якої входить Чарівненська сільська рада та на якій розташована орендована відповідачем земельна ділянка загальною площею 3,15 га, кадастровий номер :07:011:0001, сільськогосподарського призначення, в період з 10 березня 2022 року по 09 листопада 2022 року входила до тимчасово окупованої російською федерацією території України, а з 09 листопада 2022 року належить до територій можливих бойових дій.

Суд зазначив, що надане відповідачем розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року № 24 "Про доповнення переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили", відповідно до якого ТОВ "ЮТС-Агропродукт" Головою Херсонської обласної ради було визнано підприємством, що постраждало внаслідок обставин непереборної сили, наведених обставин не підтверджує.

Крім того, на думку суду, відповідний факт було встановлено поза передбаченою законом процедурою, а саме шляхом звернення до Торгово-промислової палати України та отримання індивідуального сертифіката, вказаним доказом не констатований і факт повного зупинення роботи ТОВ "ЮТС-Агропродукт".

Також суд виходив з того, що наданий відповідачем витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000075 від 12 квітня 2022 року за ч.1 ст.438 КК України лише підтверджує факт попереднього виявлення органом досудового розслідування обставин щодо протиправного заволодіння 09 квітня 2022 року невстановленими особами у військовій формі з бази ТОВ "ЮТС-Агропродукт", яка розташована у с. Новорайск Бериславського району Херсонської області, автомобілем КАМАЗ держ. номер НОМЕР_1 та трьома дронами для проведення с/г робіт вартістю 1,5 млн. грн, а не підтвердження таких фактів.

Також суд виходив з того, що відповідач не навів суду, а суд не встановив причинно-наслідкового зв`язку між зазначеними обставинами та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором оренди.

Суд зазначив, що факт перебування вказаної земельної ділянки на території України, яка в період часу з 09 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року входила до тимчасово окупованої російською федерацією території України, сам по собі також не може свідчити про очевидну неможливість використання відповідачем її у своїй господарській діяльності, а отже неможливість виконання останнім взятих на себе зобов`язань з орендної плати.

На думку суду, той факт, що відповідачем не здійснювалася посівна кампанія в 2022, 2023 роках, що також не підтверджено належними та допустимими доказами, не може свідчити про те, що таке рішення уповноважених представників підприємства було обумовлене саме обставинами непереборної сили, отже, на думку суду, його наслідком має бути фактично одностороння відмова від виконання своїх обов`язків за договором оренди.

Також суд виходив з того, що з боку відповідача не було направлено орендодавцю жодного повідомлення про неможливість використання вказаної земельної ділянки, відомості щодо виникнення обставин непереборної сили до відома позивача доведені не були.

Таким чином, як вважав суд, твердження відповідача про те, що він підлягає звільненню від орендної плати за 2022 та за 2023 роки на підставі обставин непереборної сили з мотивів, наведених у відзиві, є безпідставними, відтак, як зазначив суд, встановлено порушення відповідачем умов договору оренди землі щодо сплати орендної плати за 2022 рік , 2023 рік, 2024 рік у розмірі 17 615, 07 грн. (що вираховується, як зазначив суд, множенням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка складає 108 134, 30 грн, на відсоткову ставку 5,43 %), а тому наявні підстави для задоволення заявлених позивачем вимог, але в межах заявленої суми 17 212, 74 грн.

Фактично доводи апелянта зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, зроблених ним обґрунтовано та всебічно на підставі належним чином з`ясованих обставинах справи та доказах, наданих сторонами із застосуванням норм права, що регулюють спірні правовідносини та правових позицій Верховного Суду.

Підстав для переоцінки висновків суду ( окрім стягнення орендної плати за 2024 рік), судова колегія не вбачає.

Крім того, судова колегія вважає за можливе зазначити, що за законом сторона має право обирати свою правову позицію у кожній конкретній справі, проте є незрозумілою позиція відповідача у різних справах за тотожних обставин. Така позиція відповідача може привести до того, що деякі особи, які є орендодавцями за договорами оренди землі, можуть зазнавати обмеження в користуванні своїм правом на отримання орендної плати порівняно з іншими особами в аналогічній ситуації. Про наведене свідчить справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" про стягнення заборгованості за договором оренди (справа № 650/1545/24), судові рішення у якій оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого відповідно до ч.5 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону, зокрема до відомостей, які дають можливість ідентифікувати фізичну особу.

Щодо доводів передчасності стягнення орендної плати за 2024 рік, враховуючи, що на час звернення до суду з позовом строк її оплати не настав, судова колегія виходить з такого.

З позовними про стягнення заборгованості по орендній платі за 2022, 2023, 2024 рік адвокат Харченко Д.М., який діє від імені ОСОБА_1 звернувся 01 квітня 2024 року.

Відповідно до п. 3.1 Додаткової угоди, договір укладено строком до 30 листопада 2024 року. Орендна плата вноситься орендарем у такі строки: з 01 серпня до 31 грудня кожного року (п. 4.5 Додаткової угоди).

Отже, на час звернення до суду право позивача на отримання орендної плати за 2024 рік не було порушено, а відповідно не підлягало захисту. На підтвердження цього висновку свідчить позовна заява від 01.04.2024, яка не містить обґрунтування стягнення орендної плати за 2024 рік строк якої не настав, у судовому порядку. Матеріали справи також не містять будь-якого іншого обґрунтування позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції, стягнення оплати за 2024 рік

Суд першої інстанції на наведену відповідачем обставину, при розгляді справи увагу не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про стягнення орендної плати за 2024 рік.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Наведені обставини, норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги надають підстави для зміни судового рішення в частині визначеної до стягнення суми заборгованості з орендної плати за 2022, 2023 роки зменшивши її з 17 212 грн.74 коп на 11 475 грн.16 коп. та скасування цього ж рішення в частині стягнення орендної плати за 2024 рік та ухвалення в цій частині нового про відмову у стягненні орендної плати за 2024 рік, як передчасно заявленої.

Щодо судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позов задоволено на 75,32%, отже, стягнута судом першої інстанція сума судового збору за подання позову має бути зменшена з 2 102 грн. на 1 583 грн 23 коп.

За подання апеляційної скарги, апелянтом сплачено судовий збір в сумі 3 153 грн. (а.с.172), часткове задоволення апеляційної скарги є підставою для часткового стягнення судового збору з позивача, а саме в сумі 778 грн. 16 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» - задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 27 січня 2025 року - змінити в частині визначеної до стягнення суми заборгованості з орендної плати з 17 212 грн. 74 коп на 11 475 грн. 16 коп.

Це ж рішення суду в частині стягнення орендної плати за 2024 рік скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову у стягненні орендної плати за 2024 рік, як передчасно заявленої.

Це ж рішення суду в частині стягнення судового збору змінити зменшивши визначений до стягнення розмір з 2 102 грн. на 1 583 грн 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 778 грн. 16 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: О.В. Кутурланова

В.В. Майданік