ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 квітня 2025 року

м. Харків

справа № 610/377/20

провадження № 22-ц/818/1743/25

провадження № 22-ц/818/1744/25

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 19 листопада 2024 року та за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3 адвоката Литовченка Сергія Івановича на додаткове рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 09 грудня 2024 року, постановлене суддею Стригуненка В.М.

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 - 100000 гривень, з ОСОБА_3 - 50000 гривень, з ОСОБА_4 - 100000 гривень, з ОСОБА_5 - 200000 гривень, з ОСОБА_6 - 10000 гривень, з ОСОБА_7 - 10000 гривень, з ОСОБА_8 - 10000 гривень, з ОСОБА_9 - 10000 гривень, заподіяної внаслідок вчинення дій, пов`язаних із державною зрадою, погрозами вбивством, підбурюванням перейти на бік ворога, пособництвом країні-агресору під час активних бойових дій та окупації м. Балаклія Ізюмського району Харківської області з 24.02.2022 по 08.09.2022.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 19 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 09 грудня 2024 року заяву представника відповідачів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 кожному. В іншій частині відмовлено.

Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в які просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нові, якими задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У задоволенні заяви представника відповідачів про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд не з`ясував належним чином всі фактичні обставини справи, проігнорував, що відповідачі своїми діями показували своє відношення до України та стали проросійськими, під час окупації міста зловтішались, сміялись та знущалися над ними з дружиною, більше за окупантів, погрожували вбивством, посягали на їх життя, провокували їх та намагалися заморити голодом, позбавивши гуманітарної допомоги, ображали їх, Президента України та ЗСУ нецензурними словами, агресивно, жорстоко, по нелюдські відносились до них тільки за їх українську позицію. Також стягуючи витрати на правничу допомогу суд не взяв до уваги, що апелянт перераховує кошти на потреби ЗСУ, в той час як відповідачі зрадники та не допомагають Державі. Вважає, що розмір стягнутих витрат є завищеним 3000*8=24000,00 грн. Представник ОСОБА_10 не спростував доводів позовної заяви.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_10 просить додаткове рішення скасувати та постановити нове, яким стягнути з позивача на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у сумі 36037,00 грн, в іншій частині рішення залишити без змін. Наголошує, що його довіритель фактично сплатив ці кошти, тому вони підлягають відшкодуванню.

Відповідно до частин 1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту зазначених ним як підставу позову неправомірних рішень, дій чи бездіяльності відповідачів, які б могли б заподіяти йому моральної шкоди. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що погіршення його стану здоров`я відбулося саме з вини відповідачів, що саме їх протиправні дії були цьому причиною, між діями та наслідками є причинно-наслідковий зв`язок.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із критерію розумності, виваженості та співмірності з урахуванням заперечень позивача щодо розміру заявлених витрат, дійшов висновку про стягнення витрат на правничу по 3000,00 кожному з відповідачів.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією його паспорта (а.с. 7),

З 13.10.2015 ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с. 9).

З наданої позивачем медичної документації вбачається, що ОСОБА_11 з 29.08.2022 по 01.09.2022 знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділі КНП «Купянське ТМО».

ОСОБА_1 з 04.04.2024 по 16.04.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КНП БМР ХО «БКБЛІЛ, а також з 27.05.2024 по 13.06.2024 ОСОБА_1 перебував на лікуванні в санаторії «Роща» з приводу ІХС, дифузного кардіосклерозу, гіпертонічної хвороби та ін. (а.с. 100-106).

Звертаючись до суду позивач наголошував, що відповідачів під час окупації своїми діями спричинили йому та його дружині моральні страждання, допомагали окупантам, ОСОБА_2 була головою будинку та не видавала йому гуманітарну допомогу, доводила його жінку до сліз. Відповідачі ображала своїми словами Президента України та ЗСУ.

До матеріалів справи позивачем долучено копії листів, адресованих меру м. Балаклія з приводу неправомірних дій жителів його будинку, а також Президенту України зі скаргою на дії слідчого, якому було передано на розгляд заяву ОСОБА_11 (а.с. 10-12).

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі № 213/2186/16-ц (провадження № 61-2517св19) зроблено висновок про те, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2022 року у справі № 748/359/20 (провадження № 61-8641св21) зроблено висновок про те, що будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом.

Статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В частині 2 статті 78 ЦПК України закріплено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не надано доказі які б свідчили про вчинення відповідачами дій, спрямованих на завдання йому шкоди, моральних страждань або здійснювали перешкоди у здійсненні ним нормальної життєдіяльності чи вчинювали дії які б свідчили про їх упередженість до Держави.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (cтаття 79 ЦПК України);

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (cтаття 79 ЦПК України

Будь-яких письмових доказів вчинення відповідачами протиправних дій по відношенню до позивача матеріали справи не містять.

Тому висновок суду про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Щодо доводів апеляційних скарги про скасування додаткового рішення суду та вирішення питання щодо судових витрат, судова колегія зазначає наступне.

Стаття 133ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Судом встановлено, що між адвокатом Литовченко С.І. та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 укладено договори про надання правової допомоги від 14 травня 2024 року № 14-05/1/24, N 14-05/2/24, N 14-05/3/24, N? 14-05/4/24, N 14-05/5/24, N 14-05/6/24, N 14-05/7/24, N 14-05/8/24 відповідно (а.с. 61-93).

На підставі вказаних договорів на ім?я адвоката Литовченка С.I. оформлено ордери на надання правничої (правової) допомоги, за якими він здійснював представництво інтересів відповідачів та складав процесуальні документи (а.с. 109-116).

За умовами договорів адвокат Литовченко С.І. надає клієнтам консультацію з питань кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та податкового права; організовує введення претензійно позовної роботи по матеріалам справи, що підготовлені клієнтом; надає клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів клієнта в суді, органах державної влади, на підприємствах, установах та організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи).

В п.4.1. вартість послуг адвоката становить 20000,00 грн.

Як вбачається з актів-прийому-передачі № 22-11/1/24, № 22-11/2/24, № 22-11/3/24, № 22-11/4/24, № 22-11/5/24, № 22-11/6/24, № 22-11/7/24, № 22-11/8/24 від 22.11.2024 до Договорів про надання правової допомоги від 14.05.2024 адвокат надав клієнту, а клієнт прийняв правову допомогу (консультування, обговорення проблемних питань, укладення договорів про надання правової допомоги, вивчення законодавства та судової практики щодо спірних правовідносин, роздруківка та ознайомлення з матеріалами справи, складання та направлення відзиву, участь у підготовчому та судових засіданнях по справі, складання заяви про ухвалення додаткового рішення, гонорар за прийняття рішення на користь клієнта). Розмір винагороди склав 36037 гривень з кожного відповідача (а.с. 189-204).

15.05.2024 відповідачі здійснили передплату за договорами про надання правничої допомоги у розмірі 10000 кожен, а 22.11.2024 здійснили повну оплату вище перелічених послуг адвоката в сумі 26037 гривень кожен, що підтверджується товарними чеками (а.с. 173-188).

Згідно з детальним описом наданих послуг, виконаних адвокатом на підставі вищевказаних Договорів, адвокат Литовченко С.І. виконав наступні роботи для кожного відповідача:

1) надання консультації, обговорення проблемних питань захисту законних прав та інтересів, укладення договору про надання правової допомоги, витратив 3 години, розмір винагороди 4542 грн,

2) визначення законів та інших нормативно-правових актів України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вивчення судової практики зі спірних питань (постанови Верховного Суду, постанови Великої Палати Верховного Суду, рішень ЄСПЛ), витратив 3 години, розмір винагороди 4542 грн,

3) роздруківка та ознайомлення з матеріалами цивільної справи, витратив 3 години, розмір винагороди 4542 грн,

4) складання, оформлення, відправлення відзиву на позовну заяву, витратив 4 години, розмір винагороди 6056 грн,

5) участь у підготовчому засіданні 01.07.2024, витратив 1,5 години, розмір винагороди 2271 грн,

6) участь у судовому засіданні при розгляді судом справи по суті 29.08.2024, витратив 30 хвилин, розмір винагороди 757 грн,

7) участь у судовому засіданні при розгляді судом справи по суті 19.11.2024, витратив 1,5 год, розмір винагороди 2271 грн,

8) складання заяви про ухвалення додаткового рішення, розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, витратив 4 години, розмір винагороди 6056 грн,

9) за наслідками надання правничої допомоги судом першої інстанції ухвалено рішення на користь клієнта, то останній додатково сплачує адвокату «гонорар за прийняття рішення на користь клієнта» у розмірі 5000 грн.

Розмір винагороди адвоката обраховувався виходячи з того, що розмір гонорару адвоката за одну годину надання правничої допомоги складає 1514 грн.

Всього витрати на оплату правничої допомоги адвоката склали по 36037 гривень з кожного відповідача.

В судовому засіданні позивач вважав витрати на правову допомогу адвоката завищеними, визнає не більше 20000 грн.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розміру стягнутих витрат на правничу допомогу.

Суд першої інстанції з урахуванням вимог розумності та справедливості, виваженості, складності справи та заяви позивача про завищений розмір вартості гонорару адвоката, та реального обсягу робіт, правильно визначив розмір витрат на правничу допомогу у сумі по 3000,00 грн кожному відповідачу.

Підстав для зміни або скасування додаткового рішення, судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3 адвоката Литовченка Сергія Івановича - залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 19 листопада 2024 року та додаткове рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 09 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 08.04.2025 року