Провадження №: 2-н/336/15/2025
УХВАЛА

Іменем України

03 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вказує ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Заявником на підтвердження факту проживання дитини із нею надано копії довідок від 29.08.2024 року про взяття на облік внутрішньо-переміщених осіб.

Судом перевірялись відомості щодо зареєстрованого місця проживання заявника, боржника та дитини.

Так, згідно із інформації УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані проживаючими за адресою: АДРЕСА_1 .

Натомість відомості про зареєстроване в установленому порядку місце проживання заявника ОСОБА_1 відсутні.

При цьому згідно відповіді Міністерства соціальної політики України Юшко А.Р. має статус внутрішньо переміщеної особи з адресою проживання: АДРЕСА_2 . Натомість як заявник ОСОБА_1 станом на 27.03.2025 року (день надання відповіді) статусу ВПО не має, на обліку не перебуває.

Водночас стягувачем не надано жодних документів на підтвердження того, що станом на день звернення із заявою про видачу судового наказу неповнолітня дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні.

Статтею 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із поданої заяви не вбачається виникнення у заявника права грошової вимоги, адже не надано документального підтвердження того, що дитина мешкає разом із заявником та перебуває на її утриманні, а боржник не приймає участі в утриманні дітей, тож суд вбачає підстави для відмови у видачі судового наказу, оскільки заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; заяву подано особою, яка не довела належним чином свого права на отримання аліментів.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити заявникові право звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу повторно після усунення недоліків, або звернутись з позовною заявою в порядку спрощеного провадження з такими вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 165, 166, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Надіслати копію ухвали заявникові.

Роз`яснити заявникові, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.І. Дацюк