ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/955/25 Провадження 2/636/1676/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючого судді Золотоверхої О.О.,

за участю секретаря судового засідання Марченко К.В,

представника позивача Симоненко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2025 (зареєстровано 28.01.2025) через систему «Електронний суд» представник позивача Ванжа Н.В., яка діє на підставі належним чином завіреної довіреності, звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила суд стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором б/н від 23.12.2011 у розмірі 31752.84 грн. та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 23.12.2011 підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківський послуг. На підставі вищевказаної анкети-заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 26000.00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту Відповідач отримала кредитну картку номер НОМЕР_1 строк дії 07/16 тип Універсальна. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму ліміту, відповідно до виписки по рахунку. В подальшому відповідачу надавалися картки типу Універсальна ГОЛД зі строком дії до 05/19, Універсальна зі строком дії до 03/20, Універсальна Голд зі строком дії до 03/23. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40.8 % річних. Тобто позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, у межах установленого кредитного ліміту, який у подальшому змінювався згідно з умовами Договору. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями Відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а Відповідач отримуючи кредитні картки фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим Відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку. Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 17.12.2024 року становить 31752.84 грн., яка складається з наступного: 25785.87 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5966.97 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На підставі викладеного представник позивача просила позов задовольнити.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому зазначив наступне. На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 23.12.2011 року, витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», розрахунки заборгованості та виписку по рахунку; анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 23.12.2011 року, яка підписана сторонами, не містить відомостей щодо розміру кредитного ліміту, процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також в анкеті-заяві не зазначений бажаний кредитний ліміт та тип картки. Відсутня інформація про приєднання Відповідача до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms, а отже Відповідач не зобов`язаний був виконувати умови, з якими він не був фактично ознайомлений. Сам Витяг з Умов та правил надання банківських послуг складений російською мовою і його зміст незрозумілий Відповідачу. Анкета-заява від 23.12.2011 містить лише анкетні дані Відповідача, такі як паспортні дані, сімейний стан, адреса реєстрації та проживання, контактні дані, дані про місце роботи та середньомісячний дохід. Надана Анкета-заява від 23.12.2011 року не містить жодних умов кредитування, не містить інформації про бажання Відповідача відкрити поточний/кредитний рахунок в банку, не містить інформації про відкриття Відповідачу рахунку, про видачу Відповідачу кредитної картки, а також не містить бажання Відповідача встановити кредитний ліміт, та того, що такий кредитний ліміт було встановлено і в якому саме розмірі. Знизу кожної з обох сторінок Анкети-заяви знаходиться Пам`ятка Клієнта і наголошено, що ця відривна частина анкети залишається у Клієнта, а тому незрозуміло, яким чином банк зміг надати копію анкети-заяви із невідірваною частиною.

Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У цьому конкретному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (23.12.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20.01.2025), тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», розміщеного на сайті https://privatbank.ua/terms, який доданий Позивачем до позовної заяви, не містить підпису позичальника.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг розумів Відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи Анкету-Заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Крім цього, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді Анкети-Заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним) Посилання банку на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок, виписка по рахунку та довідки про відкриття кредитного рахунку та умови кредитування є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутністю оригіналу самого договору, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору б/н від 23.12.2011, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Таким чином, Позивачем не доведено укладання із Відповідачем кредитного договору, а значить нарахування відсотків, пені, штрафів та інших платежів, не погоджених у письмовій формі, є незаконними.

Щодо Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 16.03.2021. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається зі змісту заяви від 16.03.2021, вона підписана особою із використанням аналога власноручного підпису, разом з тим доказів того, що Відповідач надав письмову згоду, в якій містився зразок його власноручного підпису, для підписання нової редакції заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг через використання його електронного підпису матеріали справи не містять, у зв`язку з чим не можна прийняти до уваги доводи Банку щодо узгодження між сторонами умов кредитного договору, в тому числі, щодо сплати відсотків. Крім того, із наданої копії Заяви про приєднання вбачається, що вона не підписана представником банку, а підпис начебто Відповідача не співпадає із дійсним підписом, хоча і схожий (порівняння підписів додається).

Умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови. Вказаний документ не підписаний Відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов і правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.

Щодо Паспорту споживчого кредиту від 16.03.2021. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Щодо розрахунків заборгованості, виписки по рахунку та нарахувань Позивача. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), тому такий розрахунок не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості, а отже не слід брати його до уваги. Щодо виписки по рахунку, то надана Позивачем виписка складена за період з 24.12.2012 по 19.12.2024 року, хоча сам начебто договір від 23.12.2011 року, а заборгованість Позивач розрахував станом на 17.12.2024 року, а отже виписка не охоплює весь період користування рахунком. З виписки по рахунку, наданої Позивачем, шляхом арифметичного підрахунку встановлюємо, що за період з 23.12.2011 по 16.03.2021 року (період вказаний з дати підписання Анкети-заяви від 23.12.2011 по дату начебто підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 16.03.2021) було списано на користь Банку відсотків на загальну суму 20774,59 гривень (призначення платежів: «списання відсотків за використання кредитного ліміту», «Списання відсотків за використання кредитного ліміту», «відсотки за використання кредитного ліміту», «списання відсотків за прострочений кредит», «списання відсотків за користування кредитним лімітом», «ZA KREDITNYI LIMIT») та за період з 16.03.2021 по 01.10.2021 (період від дати начебто підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 16.03.2021 року до кінцевої операції згідно виписки) було списано на користь Банку відсотків на загальну суму 5969,50 гривень (призначення платежів: «списання відсотків за використання кредитного ліміту»), розмір та нарахування яких не було погоджено Сторонами, які були списані банком з рахунку Відповідача за рахунок кредитного ліміту, розмір та встановлення якого також не було погоджено Сторонами.

Всупереч твердженням Позивача про те, що «У виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт», у наданій Позивачем виписці не міститься інформація про встановлення кредитного ліміту та його розміру. Враховуючи, що Банк не мав права нараховувати відсотки, то всі нараховані та списані з рахунку відсотки у загальному розмірі 26744,09 гривень підлягають списанню. Як вбачається із наданої позивачем виписки по рахунку та із тексту позовної заяви, заборгованість Відповідача перед банком станом на 17.12.2024 становить 31752,84 гривень. Однак, дана заборгованість включає в себе незаконно нараховані відсотки за користування кредитним лімітом на загальну суму 26744,09 гривень, які підлягають списанню, а тому розмір дійсно використаних Відповідачем та не повернутих банку грошових коштів станом на 17.12.2024 включно становив 5008,75 гривень. Враховуючи викладене, із наданих Позивачем розрахунків та виписці по рахунку неможливо достовірно встановити дійсний розмір та наявність заборгованості Відповідача перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а тому у стягненні такої заборгованості слід відмовити у повному обсязі.

У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, зазначив, що всі істотні умови кредитування між сторонами погоджено, що підтверджується відповідною заявкою, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив проводити розгляд без його участі, проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, підтримав викладене у відзиві на позов.

Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

До суду позивачем надано:

- копію анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання послуг в Приватбанку від (а.с.12), в якій зазначено персональні дані відповідача: ПІБ, дата народження, серія і номер паспорта, адреса, РНОКПП, моб.телефон; зі змісту заяви вбачається, що клієнт згоден, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг; він ознайомлений з умовами та правилами, тарифами банку, зобов`язується виконувати їх вимоги;

- копію заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 16.03.2021 (а.с.13-17), згідно якої клієнт підписанням заяви приєднався до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Відділені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» Умов та Правил надання банківських послуг. Крім того у заяві зазначені наступні умови кредитування: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, сума кредиту: до 50000.00 грн. - для карти «Універсальна», 75000.00 грн. для карт «Універсальна Голд», строк - 12 місяців з пролонгацією, мета - споживчі цілі, спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом, процентна ставку 42.0 % річних для карт «Універсальна», 40.8 % - для карт «Універсальна Голд». Також зазначено персональні дані відповідача (ПІБ, адреса, РНОКПП, серія та номер паспорта), порядок повернення кредиту та наслідки невиконання/прострочення виконання зобов`язань, угода про використання простого електронного підпису, витяг з умов та правил надання банківських послуг. На копії наявні ознаки власноручного електронного підпису клієнта від 16.03.2021 10:22:12;

- копію паспорта кредиту від 16.03.2021 (а.с.18-19), в якій зазначено істотні умови кредитного договору: сума кредиту, строк договору, процентна ставка, витрати за кредитом, порядок повернення кредиту, відповідальність за порушення виконання зобов`язання та інші умови. Суд зазначає, що у паспорті кредиту зазначені умови кредитування для карток Універсальна, Універсальна Gold, Platinum, MC Black Edition, Visa Signature, MC WorldElite, Visa Infinite. Паспорт кредиту підписано клієнтом в електронному вигляді власноручним підписом 16/03/2021;

- копію виписки за договором №б/н за період з 24.12.2012 по 19.12.2024 (а.с.32, 20-23), згідно якої вбачається списання відсотків, перекази з картки, зняття готівки, комісія за обслуговування, оплата тощо;

- копію розрахунку заборгованості (а.с.24-31), згідно якої станом на 17.12.2024 заборгованість за договором б/н від 23.12.2023, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом ОСОБА_1 становить 31752,84 грн. та складається з заборгованості за кредитом в розмірі 25785,87 грн; заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5966,97 грн., погашено за поточним тілом кредиту 109885,44 грн., погашено заборгованості за нарахованими відсотками 540.03 грн., погашено заборгованості по простроченим відсоткам 2.53 грн. Крім того з розрахунку вбачається, що процентна ставка змінювалася;

- витяг з умов та правил надання банківських послуг в редакції від 06.03.2010 (а.с.33-38), який не містить підпису клієнта.

Відповідач до відзиву надав копії зразків підпису (а.с.68/2). З цього приводу суд вважає за доцільне зазначити наступне. Суд не має можливості з`ясувати, чи належать вказані зразки одній і тій самій особі, оскільки для визначення даного питання необхідні спеціальні знання та навички. Клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи сторонами не заявлялося.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у чинній на день укладення сторонами Договору редакції (далі Закон), електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис, електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані, будь-яка інформація в електронній формі; засіб електронного підпису чи печатки апаратно-програмний або апаратний пристрій чи програмне забезпечення, які використовуються для створення та/або перевірки електронного підпису чи печатки.

Відповідно до змісту ст. 7 Закону оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст.14 Закону електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно з загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», у чинній на день укладення сторонами Договору редакції, у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1-3ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Частиною 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, що електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Ураховуючи вимоги статей 207, 1055 ЦК України кредитні договори, у тому числі які укладаються відповідно до ст. 634 (договір приєднання), мають містити підписи сторін на всіх формулярах або інших стандартних формах, які містять умови такого договору.

До цих правовідносин не можна застосувати правила договору приєднання, передбачені ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до яких договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Тарифи, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим позивачем, тобто банк міг додати до позовної заяви витяги з Умов і Тарифів у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Ці докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Окрім цього, Умови і Тарифи відповідно до вимог статей 207, 634, 1055 ЦК України мають містити підпис відповідача, оскільки законодавством установлені вимоги щодо письмової форми до всіх форм кредитних договорів, у тому числі договорів приєднання.

Позивач в обґрунтування своїх вимог надав суду витяг з Умов (а.с. 33-38), які не містять підпису відповідача, який би свідчив про те, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився й погодився з ними, підписуючи Заяву позичальника, а також те, що Умови в подальшому не змінювались без його відома.

Суд наголошує, що позивачем не надано копій примірників Умов і Тарифів, які відповідно до ст. ст. 207, 1055 ЦК України як складові частини кредитного договору мають містити підпис відповідача.

З наданих суду матеріалів убачається, що сторони уклали кредитний договір шляхом підписання відповідачем лише анкети-заяви №б/н (а.с.12), заяви б/н (а.с.13-17) та паспорта кредиту (а.с.18-19).

На підставі викладеного суд вважає, що оскільки витяг з Умов (а.с. 33-38), які надані позивачем на підтвердження своїх вимог, не містять підпису відповідача, а позивач не надав суду належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач підписуючи Договір, а також те, що Умови в подальшому не змінювались без його відома, то їх не можна розцінювати як частину Договору, укладеного сторонами 23.12.2011. Отже, суд відхиляє умови Договору, викладені у витягу з Умов (а.с. 33-38) через недостовірність таких доказів, а при вирішенні справи керується лише тими умовами Договору, які сторони узгодили шляхом підписання відповідачем анкети-заяви №б/н (а.с.12), заяви б/н (а.с.13-17) та паспорта кредиту (а.с.18-19).

Вказане вище узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм статей 207, 633, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України в аналогічній справі, викладеними в постанові від 3 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Згідно зі змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення усієї суми кредиту.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З положень частини 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування»(далі також -Закон України № 1734-VIII), який набрав чинності 10 червня 2017 року.

За статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд зазначає, що з анкети-заяви від 23.12.2011 не вбачається узгодження між сторонами розміру процентної ставки та порядок нарахування процентів по кредиту. З наданих заяви та паспорта кредиту від 16.03.2021 вбачається розміри процентних ставок для різних типів кредитних карток. При цьому матеріали справи не містять відомостей щодо дат видачі, типу виданих карток та строків дії виданих клієнту карток, у зв`язку з чим суд вважає, що до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження узгодження між сторонами розміру процентної ставки за користування кредитними коштами. При цьому з наданої виписки по рахунку вбачається «списання відсотків за використання кредитного ліміту», проте наданими матеріалами не підтверджується обґрунтованість таких списань. Крім того суд погоджується з позицією відповідача в тій частині, що враховуючи неузгодженість між сторонами процентної ставки, факт списання з відповідача процентів за користування кредитними коштами, яке не передбачено анкетою-заявою від 23.12.2011, надані розрахунок заборгованості та виписку по рахунку не можна вважати беззаперечними доказами правильності нарахування суми заборгованості за тілом кредиту.

У зв`язку з викладеним суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд розподіляє судові витрати згідно зі статтею 141 ЦПК України.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому суд вважає за доцільне судові витрати, понесені АТ «КБ «ПриватБанк», при зверненні до суду залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 279, 284, 289, 352, 354, пп.15.5п.15ч.1РозділуХІІІ Перехідні положення ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишити без задоволення.

Судові витрати, понесені АТ «КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду, - залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя О.О. Золотоверха