Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1749/24

31 березня 2025 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Куценка О.О., з участю секретаря судового засідання Двібородчин І. В., розглянувши у підготовчому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Бігун Вікторії Петрівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

30 грудня 2024 року адвокат Бігун Вікторія Петрівна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивачки - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки (паю).

В житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на час смерті з померлою проживала її дочка та мама ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . Спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама позивачки - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина. У визначений законодавством термін ОСОБА_1 звернулась до Богородчанської районної державної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Однак, 08 травня 2024 року вона отримала відмову нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай) належну ОСОБА_2 . Підставою у видачі даної відмови стало допущені помилки у наданих заявницею документах у зв`язку з цим нотаріус запропонував ОСОБА_1 звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_3 та із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_2 сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ІФ №0055399, оскільки неможливо встановити що поданий документ, який посвідчує право на земельну ділянку (пай) належить саме спадкодавцеві ОСОБА_2 , оскільки у сертифікаті на право на земельну частку (пай), серії ІФ №0055399 невірно зазначено прізвище баби заявниці " ОСОБА_4 ", тоді як вірно " ОСОБА_5 ". Таким чином, у зв`язку з цим, виникла необхідність встановити факт належності померлій ОСОБА_2 сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ІФ №0055399. Згідно свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть бабуся заявниці є ОСОБА_2 і як припускає заявниця, що причиною зазначення у сертифікаті на право на земельну частку (пай), серії ІФ №0055399 помилкового прізвища її бабусі " ОСОБА_4 " є те, що вона доволі довго проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 . Від даного шлюбу у них народилась дочка - мама заявниці ОСОБА_3 .

Окрім того, зазначає, що рішенням Тлумацького районного суду ІваноФранківської області від 09 жовтня 2024 року №353/899/24 встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

29 листопада 2024 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, справа № 353/1158/24 ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження за її заявою в порядку окремого провадження та роз`яснено, що їй необхідно звернутись до суду з даним позовом виключно у порядку позовного провадження.

Просила суд, встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ІФ №0055399, який був виданий на ім`я ОСОБА_7 .

31 березня 2025 року представник позивача адвокат Бігун В.П. через систему «Електронний суд» подала заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просила суд визнати за нею, право на земельну частку (пай) розміром 9,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0055399 у порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, представник позивача адвокат Бігун В.П. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Представник відповідача Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, у поданій заяві селищний голова вимоги позову визнав, просив проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, зважаючи на відсутність всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд приймає до уваги ті обставини, що відповідач у поданій до суду заяві позовні вимоги визнає, відсутні інші спадкоємці за даними Спадкового реєстру, що свідчить, що права, свободи та інтереси інших осіб не будуть порушені. Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в статтях 1261-1265 цього Кодексу(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У частині третій статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (частина перша статті 264 ЦПК України).

У статті 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною другою статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, вимогами процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України).

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року в справі № 694/1433/17 (провадження № 61-4135св20) зазначено, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивачки - ОСОБА_2 (а.с.22). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки (паю).

Так, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ІФ №0055399, останній підтверджує право ОСОБА_7 на земельну частку пай розміром 9,76 умовних кадастрових гектар (а.с.18-19).

Разом з цим, згідно свідоцтва про народження (а.с.24) та свідоцтва про смерть(а.с.22) бабуся заявниці є ОСОБА_2 і як зазначає позивач, у сертифікаті на право на земельну частку (пай), серії ІФ №0055399, було помилкового зазначено прізвище її бабусі " ОСОБА_4 ".

Позивач вважає, що причиною такої помилки у прізвищі спадкодавця є те, що остання доволі довго проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 .

Спадкодавець ОСОБА_2 проживала в житловому будинку по АДРЕСА_1 . На час смерті спадкодавця ОСОБА_2 за вказаною адресою постійно проживала її дочка - - ОСОБА_3 , яка є спадкоємцем першої черги за законом та відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 (а.с.54).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама позивачки - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Старунської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області (а.с.49).

Спадкодавець ОСОБА_3 проживала в житловому будинку по АДРЕСА_1 . На час смерті спадкодавця ОСОБА_3 за вказаною адресою постійно проживала її дочка - ОСОБА_8 (позивач по справі), яка є спадкоємцем першої черги за законом та відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 (а.с.53).

Позивач ОСОБА_1 08 травня 2024 року звернулась до Богородчанської районної державної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Однак, 08 травня 2024 року вона отримала лист (відмову) нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай) належну ОСОБА_2 (а.с.61).

Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку стали наявні помилки у правовстановлюючих документах.

В зв`язку з цим нотаріус запропонував ОСОБА_1 звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_3 та із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_2 сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ІФ №0055399, оскільки неможливо встановити що поданий документ, який посвідчує право на земельну ділянку (пай) належить саме спадкодавцеві ОСОБА_2 , оскільки у сертифікаті на право на земельну частку (пай), серії ІФ №0055399, невірно зазначено прізвище баби заявниці " ОСОБА_4 ", тоді як вірно " ОСОБА_5 ".

Рішенням Тлумацького районного суду ІваноФранківської області від 09 жовтня 2024 року №353/899/24 встановлено факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (а.с.14-16).

Таким чином, суд вважає доведеним факт належності померлій ОСОБА_2 сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ІФ №0055399, оскільки у сертифікаті на право на земельну частку (пай), серії ІФ №0055399 помилкового зазначено прізвище бабусі позивача, як " ОСОБА_4 " та це пояснюється тими обставинами, що остання проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , а тому вказаний факт підлягає встановленню у судовому порядку.

За таких обставин заявлені вимоги є законними та обгрунтованими та підлягають повному задоволенню.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим суд враховує, думку позивача, яка не заявляла вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, що відповідач Богородчанська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, не вчиняв жодних дій, які б призвели до порушення прав позивачки і які, як наслідок, призвели до звернення останньої до суду з позовом. Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останньою судових витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, ст.ст.1220, 1270,1272 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11,12, 141, 200, 206, 258, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ІФ №0055399, який був виданий на ім`я ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 9,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0055399 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 04 квітня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, адреса місцезнаходження: 77701, Івано-Франківська область Івано-Франківський район селище Богородчани вулиця Шевченка,66, .

Суддя: