УХВАЛА

09 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 713/3486/23

провадження № 61-16373 св 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів виплаченого авансу,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила суд стягнути з

ОСОБА_2 на її користь 45 000 Євро, які були отримані відповідачем відповідно до розписки від 07 червня 2022 року, та три проценти річних за користування грошовими коштами за 520 днів у розмірі 74 469,58 грн.

Короткий зміст судових рішеньсуду першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області у складі судді

Осокіна А. Л. від 10 травня 2024 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено. Скасовано арешт, накладений ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2023 року, у виді заборони відчуження земельної ділянки площею 0,06 га (кадастровий номер :02:001:0091), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 ; ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 07 лютого 2024 року у виді заборони відчуження земельної ділянки площею 0,0522 га (кадастровий номер :02:001:0026), яка розташована за адресою: Чернівецька обл., м. Вижниця, та яка належить ОСОБА_2 .

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 10 травня 2024 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аванс

у розмірі 45 000 Євро, три проценти річних за період з 20 червня 2023 року

до 08 листопада 2023 року у розмірі 525,21 Євро. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, у сумі

32 174,45 грн.

Додатковою постановою Чернівецького апеляційного суду від 08 листопада

2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 30 тис грн, витрати на проїзд в сумі 3 872,70 грн, добові в сумі 1 726,20 грн. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, понесених в суді першої інстанції, відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Постанову Чернівецького апеляційного суду

від 17 жовтня 2024 року та додаткову постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 листопада 2024 року залишено без змін.

Короткий зміст заяви

12 березня 2025 року до Верховного Суду подано заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі, в якій просить суд вирішити питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 29 тис грн з ОСОБА_2 , на підтвердження заявлених вимог надає відповідні докази.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу Верховного Суду від 12 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення передано на розгляд судді-доповідачу

Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Гулько Б. І., Коломієць Г. В., Лідовець Р. А.

13 березня 2025 року Верховний Суд надіслав до Сихівського районного суду

м. Львова лист про витребування матеріалів справи № 713/3486/23 для розгляду вищезазначеної заяви ОСОБА_1

19 березня 2025 року матеріали справи № 713/3486/23надійшли до Верховного Суду.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення, Верховний Суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).

З огляду на статтю 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Застосування статті 134 ЦПК України про необхідність подання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат та аналіз положень статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього (орієнтовного) розрахунку у суду є право відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Надання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх стягненні, якщо такий розрахунок попередньо (з першою заявою по суті спору) не надавався, оскільки закон використовує термін «може відмовити», а не «відмовляє». Для цього суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, їх значення для заявника. Таким чином, хоча відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу у зв`язку з неподанням заявником попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат є правом суду,

а не обов`язком, суд має враховувати конкретні обставини справи та принцип диспозитивності цивільного судочинства. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так і відзиву, оскільки з огляду на положення процесуального закону попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Подібний правовий висновок, викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження

№ 12-14 гс 22); від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження

№ 12-43 гс 22); від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 (провадження

№ 14-123 цс 23).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях,

а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі.

У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Під час розгляду справи в суді касаційної інстанцій ОСОБА_1 та її представник не заявляли у відзиві чи додаткових поясненнях на касаційну скаргу про відшкодування витрат на правову допомогу й не зазначали попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу.

Вперше із заявою про відшкодування витрат на правову допомогу та їх розрахунком ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду лише у цій заяві, яку подала

12 березня 2025 року, тобто після прийняття постанови судом касаційної інстанції від 26 лютого 2025 року, яку отримала 03 березня 2025 року в електронний кабінет користувача «Електронний Суд». Проте з відповідними заявами у строк, передбачений нормами ЦПК України (5 днів), заявник до суду не звернулася і не просила поновити цей строку з наведенням поважних причин пропуску.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 102 постанови від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22, вказала, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд неодноразово зазначав, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Крім того, ОСОБА_1 не направила відповідну заяву та додатки до неї іншому учаснику справи, а саме ОСОБА_2 , якамає право на відповідні заперечення проти заявлених вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 7.44 постанови від 05 липня 2023 року

у справі № 911/3312/21, провадження № 12-43гс22, вказала судам, що з огляду на те, що основними засадами судочинства в Україні є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, апеляційний суд виснував, що місцевий суд, який розглянув заяву подану відповідачем на підставі частини п`ятої статті 130 ГПК України повинен був повідомити позивача про прийняття до розгляду заяви відповідача 1 про розподіл судових витрат та надати позивачу можливість заявити свої заперечення щодо поданої відповідачем заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Така судова практика є тривалою і незмінною (див.:, зокрема, постанова Верховного Суду від 17 листопада 2022 року у справі № 687/35/21, провадження

№ 61-19990ск21).

Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу залишити без розгляду.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець