Провадження № 22-з/801/44/25
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Оніщук В. В.
Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Копаничук С. Г., Голоти Л. О.,
з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Бондар Анни В`ячеславівни в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення судових витрат,
У провадженні Вінницького апеляційного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 27 березня 2025 року апеляційні скарги адвоката Крячка О. В. в інтересах ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2025 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2025 року залишено без змін.
28 березня 2025 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява адвоката Бондар А. В. про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, понесених в суді апеляційної інстанції.
02 квітня 2025 року від представника ОСОБА_2 адвоката Крячка О. В. надійшли заперечення проти заявленого стороною відповідача розміру судових витрат на правничу допомогу. На думку представника відповідача заявлений розмір витрат є невиправдано завищеним, враховуючи невелику складність даної справи та той факт, що представник позивачки у відзиві на апеляційні скарги повторює доводи, що були викладені нею під час розгляду справи в першій інстанції. Також вказаний розмір витрат не відповідає принципу співмірності із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
У судовому засіданні представник ОСОБА_2 щодо задоволення поданої заяви заперечував та надав відповідні пояснення.
Представник Трофименко Т. Ю. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду заяви була повідомлена, при цьому надала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до статті 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 №23рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Із матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 під час розгляду справи у Вінницькому апеляційному суді представляла адвокат Бондар А. В. на підставі договору про надання правової допомоги № 10/24-17 від 26 жовтня 2024 року та ордеру (а. с. 58, 59, том 1).
Про стягнення судових витрат на правничу допомогу адвокат Бондар А. В. в інтересах ОСОБА_1 заявляла у відзиві на апеляційну скаргу відповідача, отже, строк на подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не пропущений.
На підтвердження понесених позивачкою витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн адвокат Бондар А. В. надала додаткову угоду № 2 від 23 лютого 2025 року, відповідно до якої винагорода адвоката за надання правничої допомоги у цій справі у суді апеляційної інстанції становить 10 000 грн.
Також адвокат надала акт №2 приймання-передачі послуг від 27 березня 2025 року за договором про надання правової допомоги № 10/24-17 від 26 жовтня 2024 року.
Так, адвокат надала такі послуги:
-аналіз апеляційної скарги на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2025 року, підготовка та подання відзиву тривалістю 4 години, вартістю 4 000 грн 25 лютого 2025 року;
-аналіз апеляційної скарги на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2025 року, підготовка та подання відзиву тривалістю 4 години, вартістю 2 000 грн 25 лютого 2025 року;
-участь у судовому засіданні тривалістю 1 година, вартістю 2 000 грн 27 березня 2025 року;
-написання заяви про ухвалення додаткового рішення тривалістю 1 година, вартістю 2 000 грн 27 березня 2025 року.
Сума до оплати за надані юридичні послуги становить 10 000 грн.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Як зазначалося, сторона відповідача подала заперечення щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .
Апеляційний суд звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2024 року у справі №910/9714/22 висловлено правову позицію про те, що заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною, у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на написання заяви про ухвалення додаткового рішення (тривалістю 1 година, вартістю 2 000 грн 27 березня 2025 року) не підлягають відшкодуванню.
Окрім того апеляційний суд звертає увагу на те, що у судовому засіданні 27 березня 2025 року адвокат Бондар А. В. брала участь у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, а саме засідання тривало менше однієї години, як про це зазначено у акті приймання-передачі послуг.
Враховуючи викладене, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності розміру судових витрат на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи заперечення відповідача проти заявленого розміру витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, понесених нею у зв`язку із апеляційним переглядом справи, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 , до 3 000 грн, що є достатнім та підтвердженим належними та допустимими доказами.
Керуючись ст. ст. 137, 141, 246, 270 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,
Заяву адвоката Бондар Анни В`ячеславівни в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000 грн (три тисячі грн) понесених нею судових витрат на правничу допомогу у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.
Суддя-доповідач В. В. Оніщук
Судді С. Г. Копаничук
Л. О. Голота