ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3248/24 Номер провадження 22-ц/814/1788/25Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

за участю секретаря: Дороженка Р.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хавухи Івана Володимировича на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 січня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , територіальний сервісний центр МВС №1242 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області та територіальний сервісний центр МВС №5343 регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:

- визнати недійсною та скасувати довіреність від 29 липня 2022 року, посвідчену приватним нотаріусом Каховського нотаріального округу Іваніщенко С.І., зареєстровану в реєстрі за №2039, за якою ОСОБА_1 , надано право продати, обміняти, користуватися та керувати автомобілем марки «SKODA», модель «OCTAVIA», рік випуску 2014, двигун 1968, р.н. НОМЕР_1 , зареєстрований 09.01.2019 року, ТСЦ МВС №6545, ОСОБА_2 ;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №1242/2022/3361656 від 29.08.2022, укладений в ТСЦ МВС №1242 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, за яким ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 продав автомобіль марки «SKODA», моделі «OCTAVIA», кузов номер: НОМЕР_2 - ОСОБА_3 ;

-визнати недійсним договір комісії №4839 від 08.12.2022, за яким ОСОБА_3 надав доручення продати автомобіль «SKODA», моделі «OCTAVIA», ОСОБА_5 ;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №4819 від 28.02.2023, за яким ОСОБА_5 діючи за договором комісії №4839 від 08.12.2022 року, за дорученням ОСОБА_3 , продав автомобіль марки «SKODA», моделі «OCTAVIA», кузов номер: НОМЕР_2 - ОСОБА_4 ;

-скасувати державну реєстрацію автомобіля марки «SKODA», моделі «OCTAVIA», кузов номер: НОМЕР_2 , за ОСОБА_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане 29.08.2022 ТСЦ МВС №1242 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області;

-скасувати державну реєстрацію автомобіля марки «SKODA», моделі «OCTAVIA», кузов номер: НОМЕР_2 за ОСОБА_4 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , видане 08.03.2023 ТСЦ МВС №5343 РСЦ МВС в Полтавській області;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «SKODA», моделі «OCTAVIA», кузов номер: НОМЕР_2 ;

-стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6782,72 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що він, будучи власником автомобіля «Skoda Octavia А7», кузов номер: НОМЕР_2 , домовився наприкінці січня 2022 року з ОСОБА_7 про обмін свого авто на авто останнього «Mercedes» з доплатою зі свого боку, передавши при цьому йому своє авто.

За домовленістю протягом 6 місяців він мав здійснити таку доплату, після чого мала б місце перереєстрація автомобілів.

У вересні 2022 року він виявив зникнення в особистому мобільному додатку «Дія» відомостей щодо належного йому автомобіля «Skoda Octavia А7», в зв`язку з чим звернувся до СУ ГУНП в Херсонській області, яким було розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, відомості про яке були внесені до ЄРДР за №001627, в якому він має статус потерпілого.

В ході досудового розслідування кримінального провадження було встановлено що за підробленою довіреністю від 29.07.2022 ОСОБА_2 29.08.2022 відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №№1242/2022/3361656, зареєстрованого в Територіальному сервісному центрі МВС №1242 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, здійснив продаж автомобіля «Skoda Octavia A7», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

Після перереєстрації автомобіля, йому було присвоєно новий реєстраційний номер НОМЕР_5 .

08.12.2022 ОСОБА_3 уклав договір комісії №4839 з гр. ОСОБА_5 , яким уповноважив останнього на продаж авто «Skoda Octavia A7», VIN-код: НОМЕР_2 , а той в свою чергу 28 лютого 2023 року здійснив продаж вказаного автомобіля «Skoda Octavia A7», ОСОБА_4 , яка здійснила перереєстрацію автомобіля, присвоєнням нового державногшо номеру НОМЕР_6 .

Під час досудового розслідування кримінального провадження №001627, був встановлений факт використання підробленої нотаріальної довіреності, в зв`язку з чим, органом досудового розслідування було додатково розпочате кримінальне провадження за ч.4 ст.358 КК України, відомості про яке були внесені до ЄРДР за №0002408 від 26.12.2023.

Зазначені кримінальні провадження були об`єднані, досудове розслідування на даний час триває.

Також Каховською окружною прокуратурою Херсонської області було розпочате досудове розслідування безпосередньо за фактом підробки нотаріальної довіреності №2039, виданої приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Херсонської області - Іваніщенко С.І. Досудове розслідування за вказаним фактом було розпочате 20.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. Відомості внесені до ЄРДР за №00000013.

Вважає, що його права та інтереси порушені, оскільки автомобіль вибув з його володіння всупереч його волі внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 , а тому його права підлягають судовому захисту.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 січня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з не вірно обраного способу захисту, який є не ефективним та не сприяє відновленню його прав, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Хавхун І.В., який діє в інтересах позивача, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вказує про помилковість висновку суду щодо неналежно обраного способу захисту.

Звертає увагу, що на даний час відсутні відомості про фактичного володільця спірного авто, що унеможливлює звернення до суду з віндикаційним позовом, а отже, зважаючи на відмову в задоволенні позову, він позбавлений можливості захистити свої права.

Вважає доведеним факт незаконного позбавлення його як власника свого автомобіля, який вибув з його володіння всупереч його волі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 був власником автомобіля марки «Skoda Octavia A7», VIN-код: НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно наявної в матеріалах справи довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Іваніщенко С.І., ОСОБА_1 доручив продати належний йому автомобіль «Skoda Octavia A7», VIN-код: НОМЕР_7 ОСОБА_2 .

На підставі вказаної довіреності за договором купівлі-продажу від 29.08.2022 №1242/2022/3361656 відбулося відчуження автомобіля ОСОБА_3 , який в свою чергу, уклав з ФОП ОСОБА_5 договір комісії від 08.12.2022 № 4839, за яким останній уклав договір купівлі-продажу автомобіля з ОСОБА_4 .

Враховуючи, що він не видавав довіреність на продаж автомобіля ОСОБА_2 , а підпис в довіреності виконано іншою особою, що встановлено висновком експерта від 19.12.2023 № СЕ-19/122-23/4483-ПЧ, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом порушених прав.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про невірно обраний позивачем спосіб захисту, який є не ефективним та не сприяє відновленню його прав, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні заявлених вимог, встановивши при цьому, що передання власником спірного автомобіля іншій особі було здійснено добровільно, згідно їх попередніх домовленостей, що виключає таку складову ст. 388 ЦК України як вибуття майна поза волею власника.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно з чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Статтею 388 ЦК України передбачені випадки витребування майна власником від добросовісного набувача: зокрема вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно до усталеної практики Верховного Суду при розгляді справ подібної категорії слід встановлювати чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння, оскільки саме наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Так, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенства права.

Як вбачається з позовної заяви, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував, що ним особисто, наприкінці січня 2022 року, в м. Каховка було передано належний йому автомобіль «Skoda Octavia A7», VIN-код: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , відповідачу ОСОБА_7 у тимчасове користування, з метою домовленості з останнім подальшого обміну на належний йому автомобіль «Mercedes», з відповідної доплатою різниці у вартості транспортних засобів.

Строк такої доплати зі сторони позивача та подальшу перереєстрацію автомобіля сторони узгодили в 6 місяців.

Наведене свідчить про факт добровільної передачі позивачем належного йому автомобіля «Skoda Octavia A7», VIN-код: НОМЕР_2 іншій особі, що фактично не заперечувалось в ході розгляду справи ОСОБА_1 .

За змістом пункту 2.2 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відповідно, фактична передача транспортного засобу разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб є правомірним способом набуття володіння такою особою (фактичним володільцем) щодо набутого в такий спосіб автомобіля. Таке володіння вважатиметься правомірним навіть за відсутності будь-яких документів, виданих від імені власника (довіреності, договору тощо), допоки протилежне не буде встановлено.

Таким чином, передання власником в користування іншій особі транспортного засобу не вважається вибуттям транспортного засобу з володіння власника (особи, якій він передав майно у користування) поза його волею в розумінні положень пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України.

Вважаючи дії відповідачів злочинними, 06.09.2023 за заявою ОСОБА_1 правоохоронними органами внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за ч. 2 ст. 289 КК України щодо незаконного заволодіння невстановленою особою належним йому автомобілем автомобіля «Skoda Octavia A7», VIN-код: НОМЕР_2 .

В подальшому було встановлено підроблення нотаріальної довіреності , на підставі якої ОСОБА_2 здійснив відчуження належного ОСОБА_1 автомобіля «Skoda Octavia A7» ОСОБА_3 , за фактом чого до ЄРДР було внесено відомості 20.06.2024 за ч. 1 ст. 358 КК України.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що належне відновлення прав позивача як власника транспортного засобу, можливе за умови пред`явлення позову про відшкодування збитків, що відповідає усталеній практиці Верховного Суду (правові висновки Верховного Суду постанова від 02 червня 2021 року по справі №761/44057/19, від 27 червня 2018 року по справі 742/3315/16-ц та Велика Палата Верховного Суду постанова від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц).

У зв`язку з чим, суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що заявлені вимоги позивача про визнання правочинів недійсними не призведуть до відновлення його прав, як власника транспортного засобу, а відтак обраний останнім спосіб захисту є неефективним, що виключає можливість задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

Так, доводи апелянта щодо доведеності факту незаконного позбавлення ОСОБА_1 автомобіля, яке вибуло з його володіння всупереч його волі, суперечать матеріалам справи та власним обґрунтуванням позовних вимог, з яких вбачається добровільна передача ним автомобіля іншій особі, з метою подальшого обміну авто.

Подальше користування спірним автомобілем в силу п. 2.2 Правил дорожнього руху ОСОБА_2 необхідно розглядати як правомірне, тобто на достатній правовій підставі, що само по собі виключає можливість застосування віндикації в порядку ст. 388 ЦК України.

Разом з тим, отримавши в користування автомобіль, відповідач ОСОБА_2 не мав правових підстав розпоряджатись останнім та відчужувати його у спосіб укладання тих чи інших правочинів, оскільки не являвся титульним власником транспортного засобу.

Безпідставне відчуження автомобіля поза волею власника має своїм наслідком спричинення матеріальних збитків останньому, а відтак дає підстави для пред`явлення позову про їх відшкодування, що в такому випадку є ефективним способом захисту порушеного права.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хавухи Івана Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин