КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/22/25
УХВАЛА

03.04.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Матвієвої А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_3 , про визнання правочину нікчемним,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_1 звернулись до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_3 , про визнання фізичної особи недієздатною, призначення опікуном та визнання правочину нікчемним, в якій просять суд:

- визнати ОСОБА_4 недієздатним;

- встановити над ОСОБА_4 опіку та призначити його опікуном ОСОБА_2 ;

- визнати нікчемним договір дарування від 06.04.2019 року, №162, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Тетяною Володимирівною.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2019 справу було розподілено судді Маломуж А. І.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.07.2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

15.10.2019 року ухвалою Київського районного суду міста Одеси роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та визнання правочину нікчемним; позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною та встановлення опіки виділено в окреме провадження та передано справу до канцелярії суду з метою формування повноважного складу суду.

Тією ж датою ухвалою суду зупинено провадження по справі№520/15152/19 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_3 , про визнання правочину нікчемним до розгляду Київським районним судом м. Одеси та набранням законної сили рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною та встановлення опіки.

28.06.2022 року Керівником апарату Київського районного суду міста Одеси видано розпорядження №262 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, на підставі якого проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, відповідно до якого справу розподілено судді Салтан Л. В., що підтверджується протоколом від 28.06.2022 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 05.07.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_1 прийнято до провадження.

Одночасно судом було поновлено та зупинено провадження по справі.

01.05.2023 року Керівником апарату Київського районного суду міста Одеси, у зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_5 на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 13.04.2023 року, видано розпорядження №231 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, на підставі якого проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, відповідно до якого справу розподілено судді Калініченко Л.В., що підтверджується протоколом від 01.05.2023 року.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. від 04.05.2023 року вказану цивільну справу, провадження в якій зупинено, прийнято до свого провадження.

Перевіряючи підстави для зупинення провадження у справі, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.11.2023 року поновлено провадження по цивільній справі №520/15152/19 та призначено дату, час та місце підготовчого засідання.

11.12.2023 року в електронній формі від представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 надійшло клопотання про зупинення провадження по даній справі до набранням законної сили судовим рішенням по цивільній справі №947/25715/19, оскільки наслідки розгляду вказаної справи мають важливе значення для розгляду цієї справи.

12.12.2023 року за наслідком розгляду клопотання представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою зупинено провадження по цивільній справі №520/15152/19 донабранням законної сили рішенням суду за наслідком розгляду справи №947/25715/19 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_7 , про визнання особи недієздатною та встановлення над неї опіки. Одночасно ухвалою суду зобов`язано сторін по справі невідкладно повідомити суд про набрання законної сили судовим рішенням за наслідком розгляду справи №947/25715/19.

В подальшому, перевіряючи підстави для зупинення провадження у справі, судом було встановлено, що за результатом розгляду справи №947/25715/19 постановою Одеського апеляційного суду від 03.10.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_6 залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 03.10.2023 року залишено без змін. На підставі вищевикладеного судом було встановлено, що за наслідком розгляду справи №947/25715/19, наявне судове рішення - постанова Одеського апеляційного суду від 03.10.2024 року, яка набрала законної сили.

За наслідком викладеного, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 14.01.2025 року поновлено провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання на 25.02.2025 року о 12 год. 00 хв.

Приймаючи представництво інтересів позивачів адвокатом Гареєвим Євгеном Шамільовичем, який має зареєстрований електронний кабінет в системі Електронний суд, судом здійснювалось повідомлення позивачів про дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання в електронній формі шляхом скерування відповідних судових повісток до електронного кабінету адвоката Гареєва Є.Ш.

Копія ухвали суду від 14.01.2025 року про поновлення провадження по справі та судова повістка про призначене підготовче судове засідання на 25.02.2025 року по справі №947/15152/19, надійшли до електронного кабінету адвоката Гареєва Є.Ш. 15.01.2025 року після 17 год. 00 хв., за наслідком чого останній вважається повідомленим починаючи з 16.01.2025 року, що також вважається повідомленням позивачів по справі.

Однак, у підготовче судове засідання призначене на 25.02.2025 року учасники справи, у тому числі позивачі та їх представник, не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце його проведення, не повідомивши суд про причини неявки та не надавши заяви на розгляд справи за їх відсутності.

Приймаючи першу неявку позивачів, судом було ухвалено відкласти підготовче судове засідання на 03.04.2025 року о 12 год. 00 хв.

Судова повістка про призначене підготовче судове засідання на 03.04.2025 року по справі №947/15152/19, надійшла до електронного кабінету адвоката Гареєва Є.Ш. 26.02.2025 року до 17 год. 00 хв., за наслідком чого останній вважається повідомленим починаючи з 26.02.2025 року, що також вважається повідомленням позивачів по справі.

Однак, у підготовче судове засідання призначене на 03.04.2025 року учасники справи, у тому числі позивачі та їх представник, не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце його проведення, не повідомивши суд про причини неявки та не надавши заяви на розгляд справи за їх відсутності.

Приймаючи викладене, оглянувши матеріали справи, встановивши повторну поспіль неявку сторони позивачів до підготовчого судового засідання без поважних причин, суд дійшов до наступного висновку

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 223 ЦПК України врегульовані наслідки неявки в судове засідання учасника справи, відповідно до яких зокрема передбачено наступне.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав зокрема:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі зокрема:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Поряд з цим, частиною п`ятої вказаної статті встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України врегульовано, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо зокрема належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.;

Отже, залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення на стадії підготовчого провадження по справі або стадії розгляду справи по суті, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання (у тому числі підготовче) позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

Також, враховуючи редакцію статті 257 ЦПК України, з урахуванням внесених змін Законом № 3200-IX від 29.06.2023, залишення позову без розгляду здійснюється судом за наявності вказаних причин як на стадії підготовчого провадження, так і на стадії розгляду справи по суті.

Приймаючи вищевказані положення процесуального законодавства, суд зазначає наступне.

З вище встановлених судом обставин та матеріалів справи вбачається, що позивачі двічі поспіль не з`явились до підготовчих судових засідань призначених на 25.02.2025 року та 03.04.2025 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце їх проведення, не повідомивши суд про причини неявки та не надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Підстави для відкладення чи зупинення провадження по справі у відповідності до положень ст. 223 ЦПК України судом не встановлені.

Судом враховується, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в такому разі має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, провадження № 61-4437св20, від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19, провадження № 61-15254св20, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, провадження № 61-2329св20.

Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, провадження № 61-2329св20 зазначив, що норма, передбачена частиною п`ятою статті 223 ЦПК України, дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З огляду на викладене суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду з тих підстав, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання, що передбачено частиною п`ятою статті 223 та пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України. Разом з тим Верховний Суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язки добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц (провадження № 61-8953св20), від 21 грудня 2020 року у справі № 484/146/16-ц (провадження № 61-3299св20)).

Додатково суд враховує, що прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, провадження № 61-17220св18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, провадження № 61-9020св21, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц, провадження № 61-2876св20).

У рішенні від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03, у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив «:…. саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні».

Приймаючи вищевказані положення законодавства, суд вважає, що неявки сторони позивачів у підготовчі судові засідання, що мають сталий характер, призводять до неможливості розгляду справи, а також приймаючи тривале перебування справи в провадженні суду в понад встановлені строки, призводить до порушення судом строків розгляду справи та може бути наслідком порушення прав та інтересів інших учасників процесу в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, в порушення зазначених норм процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи зі сприяння реалізації позивачами своїх прав, позивачі не виконали покладених на них процесуальних обов`язків та не вчинили дії з прийняття участі в судових засіданнях, будучи ініціаторами цього судового провадження та не надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Приймаючи неналежну процесуальну поведінку позивачів по справі з нез`явлення до підготовчих судових засідань та відсутнє волевиявлення на розгляд справи за їх відсутності, враховуючи предмет позову і значення справи для сторін, суд вважає відсутніми підстави для розгляду справи за відсутності сторони позивачів по справі за наявними матеріалами справи.

За наслідком вищевикладеного в цілому, з урахуванням того, що сторона позивачів двічі поспіль не з`явилась до призначених судових засідань на стадії підготовчого провадження без поважних причин, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце їх проведення, приймаючи не подання заяви про розгляд справи за відсутності позивачів та відсутність підстав для розгляду справи за відсутності сторони позивачів, у відповідності до норм Цивільного Процесуального Кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, вищевикладених правових позицій Верховного Суду, суд дійшов висновку та вважає, що позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_3 , про визнання правочину нікчемним, підлягає залишенню без розгляду.

Також дії суду не порушують права позивачів, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, залишення позову без розгляду не порушує право позивачів на доступ до суду, а є способом вжиття дій направлених на усунення неналежних виконань позивачами своїх процесуальних обов`язків та певною мірою заходом суду для протидіяння здійсненим перепонам для руху справи створюваними недобросовісними учасниками справи, оскільки недієздатність суду протидіяти такім діям є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Одночасно суд зазначає, що залишення позову без розгляду, не перешкоджає позивачам повторному зверненню до суду з таким позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення їх заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 257, 352-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_3 , про визнання правочину нікчемним залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що залишення позову без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню до суду з цим позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий Калініченко Л. В.