ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/772/24Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 22-ц/817/295/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Храпак Н.М.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря - Панькевич Т.І.

та представника позивача адвоката Покотила Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 604/772/24 за апеляційною скаргою представника Фермерського господарства Золотий жайвір - адвоката Покотила Юрія Володимировича на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2024 року, ухваленого суддею Сидорак Г.Б., повний текст якого складено 20 грудня 2024 року, у справі за позовом Фермерського господарства Золотий жайвір до ОСОБА_1 про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі та визнання договорів оренди землі поновленими,

В С Т А Н О В И В:

у червні 2024 року Фермерське господарство Золотий жайвір (далі за текстом - ФГ Золотий жайвір) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі та визнання договорів оренди землі поновленими.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачем 28.05.2017 був укладений договір оренди землі №063/25 строком на 7 років щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0473 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області. Державна реєстрація речового права права оренди ФГ «Золотий жайвір» була проведена 16.06.2017. Крім того, між позивачем та відповідачем 07.06.2017 був укладений договір оренди землі №091 строком на 7 років щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0174 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області. Державна реєстрація речового права права оренди ФГ «Золотий жайвір» була проведена 20.06.2017. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» було доповнено Земельний кодекс України статтею 126-1 та Закон України «Про оренду землі» статтею 32-2. З метою приведення умов договорів у відповідність до чинного земельного законодавства ФГ «Золотий жайвір» 03.05.2024 направило ОСОБА_1 повідомлення, в яких повідомило про необхідність приведення договорів оренди землі №063/25 від 28.05.2017 та №091 від 07.06.2017 у відповідність до чинного земельного законодавства, до яких було долучено два примірника додаткової угоди №02/05/24 до Договору оренди землі №063/25 від 28.05.2017 та до Договору оренди землі №091 від 07.06.2017, один примірник кожної після підписання підлягав поверненню позивачу. Умовами додаткової угоди передбачалося внесення змін до Договору оренди, а саме доповнення п. 7 Договору, який передбачав, що після закінчення строку, на який укладено договір, він автоматично поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається. Вказані повідомлення з примірниками додаткових угод було направлено відповідачу та вручено, однак підписаних орендодавцем примірників додаткових угод орендар не отримав. Крім того, позивач з метою доведення до відома орендодавця свого наміру щодо продовження орендних відносин, завчасно, тобто не пізніше ніж за один календарний місяць до закінчення договору оренди землі, направив на адресу відповідача листи-повідомлення про намір скористатись переважним правом на поновлення дії укладеного договору оренди землі або ж укладення договору оренди на новий строк, додавши до листів відповідні проєкти додаткових угод. Вказані листи орендаря орендодавцем було отримано. Враховуючи, що ФГ «Золотий жайвір» як орендар, який належним чином виконував та виконує умови договорів оренди, має переважне право на поновлення договорів оренди на новий строк, про намір скористатися яким повідомив орендодавця, то в даному випадку наявне зволікання орендодавця у вчиненні дій щодо поновлення договорів оренди, яке полягає у непідписанні ним примірників додаткових угод до договорів, проєкти яких було йому направлено.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2024 року в задоволенні позову Фермерського господарства «Золотий жайвір» до ОСОБА_1 про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі та визнання договорів оренди землі поновленими відмовлено.

Судові витрати, понесені позивачем, покладено на Фермерське господарство «Золотий жайвір».

Стягнуто з Фермерського господарства «Золотий жайвір» на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) гривень понесених судових витрат на надання правової допомоги.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Підволочиського районного суду від 30 травня 2024 року (провадження 2-з/604/11/24).

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ФГ Золотий жайвір - адвокат Покотило Ю.В. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Представник заявника вважає, що листи-повідомлення від 07.03.2024, 21.03.2024 та 05.04.2021, які ОСОБА_1 направила до ФГ «Золотий жайвір» були складені, підписані та відправлені не ОСОБА_1 , яка є власником та орендодавцем земельних ділянок за кадастровими номерами :01:002:0473, :01:002:0174, а іншою особою, оскільки підписи та рукописний текст, виконані від імені ОСОБА_1 у вказаних вище листах та в описах вкладення до рекомендованих поштових відправлень, істотно відрізняються між собою та від підписів ОСОБА_1 в договорах оренди землі та актах прийому-передачі земельних ділянок, які складались між ним та ФГ «Золотий жайвір».

Зазначають, що у зв`язку з наведеним, позивачем в суді першої інстанції було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, в задоволенні якого судом було відмовлено, чим допущено неповноту судового розгляду та істотно порушено норми процесуального права, внаслідок чого позивача було позбавлено можливості подати докази на підтвердження своїх доводів та аргументів, а тому також просять призначити таку експертизу в суді апеляційної інстанції.

Крім того, як вбачається із оскаржуваного рішення, суд у зв`язку з відмовою в позові судові витрати, понесені позивачем, поклав на ФГ «Золотий жайвір», а також стягнув з Фермерського господарства «Золотий жайвір» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 10000 гривень понесених судових витрат на надання правової допомоги. Однак, вважають, що відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували понесення ним судових витрат, які підлягали відшкодуванню, а заявлений розмір судових витрат був завищений і неспівмірним із обсягом наданих юридичних послуг.

Також, звертають увагу, що на підтвердження судових витрат стороною відповідача було подано копію договору про надання юридичних послуг, №19/06/04, укладеного 19.06.2024 року між ТОВ «Правник експерт» та ОСОБА_1 , акт приймання-передачі наданих послуг від 03.12.2024 року та квитанцію до платіжної інструкції №13 від 28.10.2024 року про сплату коштів зазначеному товариству, проте представником відповідача у даній справі був адвокат Хацкевич Р.М., який згідно ордеру здійснював свою адвокатську діяльність індивідуально та доказів на підтвердження оплати цьому адвокату, немає.

Зазначають, що суд першої інстанції при ухваленні рішення жодним чином не врахував його заперечення проти стягнення судових витрат, які він вважає неспівмірними із обсягом наданих послуг.

Вказують на те, що долучений представником відповідача Акт приймання-передачі наданих послуг від 03.12.2024 року, як і договір про надання юридичних послуг від 19.06.2024 року №19/06/24/04, укладений між ТОВ Правник експерт та ОСОБА_1 , не містять відомостей про те, в якій саме справі були надані відповідні послуги адвоката, не зазначено затрачений адвокатом час на виконані роботи, що позбавляє можливості визначити їх дійсність та розумність розміру.

У зв`язку із викладеним, заявник просить рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16.12.2024 в частині позовних вимог про визнання поновленими договорів оренди землі, скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати поновленими (укладеними на новий строк) договір оренди землі №063/25 від 28 травня 2017 року та договір оренди землі №091 від 07 червня 2017 року, укладені між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Золотий жайвір», виклавши Додаткові угоди №1 до даних договорів в редакції, яка наведена у позовній заяві ФГ «Золотий жайвір».

Представник ОСОБА_1 - адвокат Хацкевич Р.М. подав відзив на апеляційну скаргу ФГ Золотий жайвір, у якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим. Просить стягнути з ФГ «Золотий жайвір» судові витрати на надання правової допомоги у розмірі 10 000 грн.

Вказує, що відповідач як орендодавець завчасно повідомила орендаря (позивача) про небажання продовжувати з ним договірні відносини щодо оренди належних їй земельних ділянок. Таким чином, у орендодавця було відсутнє волевиявлення на укладення договорів оренди землі з позивачем на новий строк, оскільки вона завчасно направила орендарю листи-повідомлення про заперечення у поновленні договорів оренди землі, що підтверджується відповідними доказами та про, що особисто підтвердила сама ОСОБА_1 в суді першої інстанції.

У судовому засіданні представник ФГ Золотий жайвір - адвокат Покотило Ю.В. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній.

Представник ОСОБА_1 - адвокат адвокат Хацкевич Р.М. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Покотила Ю.В., проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 28 травня 2017 року між ОСОБА_1 та ФГ «Золотий жайвір», в особі Дацківа В.П., було укладено договір оренди землі №063/25, відповідно до умов якого орендодавець ОСОБА_1 передала, а орендар ФГ «Золотий жайвір» прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, площею 0,2603 га, кадастровий номер :01:002:0473. Договір оренди зареєстрований 16.06.2017 (Витяг з ДРРП №90031565 від 20.06.2017).

Крім того, 07 червня 2017 року між ОСОБА_1 та ФГ «Золотий жайвір», в особі Дацківа В.П., було укладено договір оренди землі №091, відповідно до умов якого орендодавець ОСОБА_1 передала, а орендар ФГ «Золотий жайвір» прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, площею 4,5390 га, кадастровий номер :01:002:0174. Договір оренди зареєстрований 16.06.2017 (Витяг з ДРРП №90034028 від 20.06.2017).

Договори укладено на 7 років і передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір, орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. У випадку якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (пп. 7, 8 договорів).

19 березня 2024 року, орендар ФГ «Золотий жайвір» на адресу орендодавця ОСОБА_1 за вих.№С-0473-2 від 08.03.2024 направив лист-повідомлення, в якому повідомив про намір скористатися переважним правом на поновлення дії укладеного договору оренди землі або ж на укладення договору оренди землі на новий строк, та додав два примірника Додаткової угоди №1 та проєкт Договору оренди землі №С-0473. Лист-повідомлення вручено орендодавцю 01.04.2024. Орендодавець отримав зазначене повідомлення з доданими до нього проєктами договору оренди землі, та, як вказує позивач, відповіді на лист відповідач не надав.

Також, 04 квітня 2024 року орендар ФГ «Золотий жайвір» на адресу орендодавця ОСОБА_1 за вих.№С-0174-2 від 04.04.2024 направив лист-повідомлення, в якому повідомив про намір скористатися переважним правом на поновлення дії укладеного договору оренди землі або ж на укладення договору оренди землі на новий строк, та додав два примірника Додаткової угоди №1 та проєкт Договору оренди землі №С-0174. Лист-повідомлення вручено орендодавцю 06.04.2024. Орендодавець отримав зазначене повідомлення з доданими до нього проєктами договору оренди землі, та, як вказує позивач, відповіді на лист відповідач не надав.

Окрім того, 03 травня 2024 року орендар ФГ «Золотий жайвір» на адресу орендодавця ОСОБА_1 за вих.№С-0473-4, №С-0174-4 від 02.05.2024 направив два повідомлення про необхідність приведення Договорів оренди землі №063/25 від 28.05.2017 та №091 від 07.06.2017 у відповідність до чинного земельного законодавства. До вказаних повідомлень додано по два примірники Додаткової угоди №02/05/24 до кожного договору оренди, згідно з якими договори оренди доповнюються новим пунктом 7: «Сторонами встановлено умову щодо поновлення договору оренди землі відповідно до ст. 126-1 Земельного кодексу України, а саме: після закінчення строку, на який укладено договір, він автоматично поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається». Ці повідомлення отримано відповідачем.

ОСОБА_1 у листах-повідомленнях від 23.01.2024, 07.03.2024, 05.04.2024, які направляла до ФГ «Золотий жайвір», повідомляла, що з припиненням договорів оренди не бажає поновлювати їх дію та має намір самостійно використовувати земельні ділянки для власних потреб. В листі від 05.04.2024 року зазначила про те, що не приймає пропозиції щодо підписання додаткових угод (не влаштовують умови) та продажу земельних ділянок. Вказані листи відповідачем надіслано 30.01.2024, що стверджується трекінгом відправлення Укрпошта, поштовим відправленням №706 (а.с.61-64), 07.03.2024 та 05.04.2023 відповідно, що стверджується описами вкладення, накладними на відправлення та фіскальними чеками (а.с.65-70).

Також, відповідач у судовому засіданні, заперечуючи проти позову, зазначила, що нею особисто було завчасно повідомлено орендаря про небажання продовжувати оренду. Так, вона власноручно написала листи і відправляла, ті листи, які надруковані, допоміг набрати на комп`ютері онук, однак вона їх відправляла. Вона не мала бажання продовжувати орендні відносини, оскільки її не влаштовували порядок, форма та строки оплати. Мала намір самостійно обробляти землю.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у орендодавця відсутнє волевиявлення на укладення договору оренди землі з ФГ Золотий жайвір на новий строк, оскільки вона завчасно направила орендарю листи-повідомлення про заперечення у поновленні договорів оренди землі, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ФГ «Золотий жайвір».

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, з огляду на таке.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, відповідно до частин першої п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Таким чином, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Такий правовий висновок про застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).

У справі, що переглядається судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки №063/25 був укладений 28 травня 2017 року, тому, враховуючи положення ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» та п.7 Договору строк дії цього договору оренди закінчився 28 травня 2024 року, а строк дії договору оренди земельної ділянки №091 від 07.06.2017 року закінчився 07 червня 2024 року.

Пунктами 7, 8 цих договорів оренди землі передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір, орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. У випадку якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

ОСОБА_1 30.01.2024, 07.03.2024 та 05.04.2023 направила до ФГ «Золотий жайвір» листи-повідомлення, якими повідомила, що вона не бажає укладати додаткові угоди до договорів оренди та не має наміру продовжувати договори оренди, що також підтвердила в судовому засіданні відповідачка.

У постанові від 28.09.2020 (справа №272/440/18) Верховний Суд зазначив, що у разі незгоди орендодавця у поновленні договору оренди, направленої орендарю у місячний строк до закінчення строку його дії, переважне право на укладення договору оренди землі припиняється, тому що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.

Відтак, відповідач завчасно повідомила орендаря (позивача) про небажання продовжувати з ним договірні відносини щодо оренди належних їй земельних ділянок.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди землі відсутнє, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ФГ «Золотий жайвір», і, з огляду на встановлені обставини справи та пояснення відповідача в судовому засіданні, правомірно відмовив у задоволенні клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи, з підстав наявності в матеріалах справи достатніх доказів для вирішення спору по суті.

Колегією суддів було відмовлено в призначенні судової почеркознавчої експертизи, оскільки в даному випадку не має правового значення підписувались ці листи-повідомлення безпосередньо відповідачем, чи іншою, уповноваженою на це особою, оскільки ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила їх направлення позивачу в передбачені умовами договору та законом строки до закінчення строку дії договорів оренди, а також підтвердила відсутність волевиявлення укладати додаткові угоди до договорів оренди та продовжувати договори оренди з позивачем, а тому у задоволенні клопотання ФГ «Золотий Жайвір» про призначення почеркознавчої експертизи апеляційним судом відмовлено.

Також, під час апеляційного розгляду не встановлено порушення переважного права ФГ «Золотий Жайвір», оскільки ОСОБА_2 у встановленому законом порядку вказала на відсутність наміру продовжувати договірні відносини з оренди землі з позивачем, що беззаперечно свідчить про відсутність її волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення на новий строк з ФГ «Золотий Жайвір».

Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.

Доводи апеляційної скарги проте, що відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували понесення та оплати ним судових витрат, саме адвокату Хацкевич Р.М. є безпідставним та необґрунтованими, оскільки згідно з ордеру на надання правничої допомоги від 01.07.2024 року вбачається, що адвокат Хацкевич Р.М. діє на підставі договору про надання правової допомоги від 19 червня 2024 року №19/06/24/04, який був долучений до матеріалів справи разом із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу. Із змісту цього договору вбачається, що він укладений між Турчин Т.В. (замовник) та ТОВ Правник Експерт (виконавець) щодо надання юридичних послуг, в тому числі представництво у суді. Виконавець має право залучати до виконання послуг третіх осіб. Загальна вартість юридичних послуг включає додаткові витрати на залучення третіх осіб до виконання послуг.

Згідно наказу (розпорядження) №4-к від 03.03.2020 року, Хацкевич Р.М. працює в ТОВ Правник Експерт на посаді юриста.

А тому сплата коштів за надання професійної правничої допомогу саме ТОВ «Правник експерт», а не безпосередньо адвокату Хацкевичу Р.М., не свідчить про неналежність поданих доказів щодо витрат на правничу допомогу.

Також, не заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги про неналежність акту приймання-передачі наданих адвокатом Хацкевичем Р.М. послуг як доказу, оскільки законодавством не встановлено конкретних вимог до такого документа, крім того у ньому зазначений перелік послуг, які адвокатом було надано та загальна сума їх вартості, передбачена, в тому числі договором про надання правової допомоги, а також у ньому зазначено і сам номер договору правничої допомоги, що свідчить про належність даного акту наданих послуг саме до договору про надання правничої допомоги №19/06/24/04 від 19.06.2024.

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача у відзиві зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі 10000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвокат Хацкевич Р.М. надав суду копію договору про надання юридичних послуг №19/06/24/04, укладеного 19.06.2024 року між ТОВ «Правник експерт» та ОСОБА_1 , акт приймання-передачі наданих послуг від 03.12.2024 року, з яких вбачається, що вартість отриманих послуг з надання правової допомоги складає 10000 гривень за консультації з питань застосування законодавства, складання процесуальних документів, написання відзиву.

ОСОБА_1 сплачено за договором гонорар у розмірі 10000 грн, що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції №13 від 28.10.2024 року.

На думку колегії суддів, ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції вірно виходив із співмірності витрат зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ФГ «Золотий жайвір» слід залишити без задоволення, а рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2024 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Щодо стягнення з позивача в користь ОСОБА_2 витрат за надану професійну правничу допомогу в Тернопільському апеляційному суді.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Хацкевич Р.М. просив стягнути з позивача в користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат за надану професійну правничу допомогу в Тернопільському апеляційному суді.

21.03.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Хацкевич Р.М. через систему «Електронний Суд» звернувся до Тернопільського апеляційного суду із клопотанням про стягнення судових витрат де просив стягнути з позивача в користь ОСОБА_1 10 000 грн. витрат за надану професійну правничу допомогу в Тернопільському апеляційному суді.

Вказував, що відповідачу було надано ряд адвокатських послуг, на підтвердження чого долучив договір про надання юридичних послуг № 19/06/24/04 від 19.06.2024, додаток №1/25 до договору про надання юридичних послуг № 19/06/24/04 від 19.06.2024, платіжну інструкцію № 13 від 12.03.2025 року про сплату ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «Правник Експерт» 10 000 грн та ордер про надання правничої допомоги адвокатом ОСОБА_3 - Турчин Т.В. на підставі договору 19/06/24/04 від 19.06.2024.

19.12.2023 року представник позивача ФГ Золотий жайвір - адвокат Покотило Ю.В. через систему «Електронний суд» подав заперечення на клопотання про стягнення судових витрат. Вказує, що як вбачається із відзиву на апеляційну скаргу та клопотання про стягнення судових витрат, представником відповідача в суді апеляційної інстанції є адвокат Хацкевич Руслан Михайлович, який згідно ордеру на право представництва відповідача серії ВО №1098014 здійснює свою адвокатську діяльність індивідуально.

При цьому, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції представником відповідача долучено копії договору про надання юридичних послуг від 19.06.2024 року №19/06/24/04, укладеного між ТОВ «Правник експерт» та ОСОБА_1 , акт приймання-передачі наданих послуг від 11.03.2025 та розрахунковий документ про оплату 12.03.2025 року Турчин Т.В. на рахунок ТОВ «Правник експерт» грошових коштів в сумі 10 00000 грн, з яких вбачається, що юридичні послуги, а саме: консультації з питань застосування земельного, цивільного та цивільно-процесуального законодавства, а також складання процесуальних документів, написання відзиву на апеляційну скаргу, Турчин Теодорі Василівні були надані ТОВ «Правник експерт», яке участі у справі не приймало і представником відповідача не було.

Також, зауважують, що акт приймання-передачі наданих послуг від 11.03.2025, як і договір про надання юридичних послуг від 19.06.2024 року №19/06/24/04, укладений між ТОВ «Правник експерт» та ОСОБА_1 , не містять відомостей про те, в якій саме справі відповідні юридичні послуги були надані, а також взагалі відсутні відомості про час, затрачений адвокатом (а не іншою особою) на виконані роботи, що не дає можливості визначити їх дійсність та розумність розміру.

З огляду на викладене, адвокат Покотило Ю.В. вважає, що відповідачем не долучено належних та допустимих доказів надання ОСОБА_1 професійної правничої допомоги адвокатом Хацкевич Р.М. та доказів оплати відповідачем послуг вказаного адвоката, що на думку представника позивача є підставою для відмови у задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Крім того, адвокат Покотило Ю.В. вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із обсягом наданих послуг.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статті 15 ЦПК України.

Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року в справі №910/12876/19 суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).

У справі, яка переглядається апеляційним судом, представником ОСОБА_1 адвокатом Хацкевичем Р.М. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених за апеляційний розгляд надано:

- ордер на надання правничої правової допомоги, який видано на підставі договору №19/06/24/04 від 19.06.2024.

- копію договору про надання юридичних послуг 19/06/24/04, укладеного 19 червня 2024 року між ТОВ «Правник експерт» та ОСОБА_1 ;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 11.03.2025, з яких вбачається, що вартість отриманих послуг з надання правової допомоги складає 10 000 грн за консультації з питань застосування земельного, цивільного та цивільно-процесуального законодавства в суді апеляційної інстанції, складання процесуальних документів, написання відзиву на апеляційну скаргу;

- копію квитанції до платіжної інструкції №51 від 12.03.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 сплачено за договором гонорар у розмірі 10 000 грн.

Таким чином, витрати відповідача ОСОБА_1 на професійну правничу (правову) допомогу у суді апеляційної інстанції підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи представника позивача - адвоката Покотила Ю.В. про неналежність поданих адвокатом доказів витрат на правничу допомогу є безпідставними, оскільки на підставі ордеру на надання правничої допомоги ОСОБА_1 від 14.02.2025, адвокат Хацкевич Р.М. надавав правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, представляючи її інтереси.

Оцінку доводам щодо сплати коштів за надання професійної правничої допомогу ТОВ «Правник експерт», а не безпосередньо адвокату Хацкевичу Р.М., колегією суддів вищезазначено. Крім того, колегія суддів зауважує, що, як вбачається з долучених представником відповідача до заяви про стягненя судових витрат наказів №8-К від 15.12.2024 та № 2-К від 20.02.2025, Хацкевич Р.М. перевівся з посади юриста на посаду директора ТОВ «Правник експерт».

Також, не заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги про неналежність акту приймання-передачі наданих адвокатом Хацкевичем Р.М. послуг як доказу, оскільки законодавством не встановлено конкретних вимог до такого документа, крім того у ньому зазначений перелік послуг, які адвокатом було надано та загальна сума їх вартості, передбачена, в тому числі договором про надання правової допомоги, а також у ньому зазначено і сам номер договору правничої допомоги, що свідчить про належність даного акту наданих послуг саме до договору про надання правничої допомоги №19/06/24/04 від 19.06.2024.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, що від представника позивача адвоката Покотило Ю.В. надійшло заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім цього, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у додаткових постановах від 12 січня 2023 року у справі № 908/2702/21 та від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями реальності, співмірності, а також розумності їхнього розміру, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Із урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).

Таким чином, колегія суддів вважає, що вказані в акті послуги в розмірі 10 000 грн щодо консультацій з питань застосування земельного, цивільного та цивільно-процесуального законодавства в суді апеляційної інстанції, складання процесуальних документів, написання відзиву на апеляційну скаргу, на переконання апеляційного суду, не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, у розумінні приписів частини третьої статті 141 ЦПК України та не є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом робіт.

Враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт при перегляді даної справи в суді апеляційної інстанції, зокрема те, що представником було подано лише відзив на апеляційну скаргу, а також те, що судове засідання в апеляційному суді відбулося без участі представника відповідача, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з даних обставин справи, а також заявлене заперечення представника позивача - адвоката Покотила Ю.В., колегія суддів вважає, що клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Хацкевича Р.М. про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити частково та стягнути з Фермерського господарства «Золотий жайвір» на користь ОСОБА_1 4000 грн витрати на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства Золотий жайвір - адвоката Покотила Юрія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з Фермерського господарства «Золотий жайвір» (вул. Запорізька, 11 м. Волочиськ Хмельницька область, ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на надання професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді у розмірі 4000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 01 квітня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома