____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/5949/25
Провадження № 2/947/1823/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

12.02.2025 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньоїдитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 заробітку ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання заяви (12.02.2025 року) і до закінчення дитиною навчання.

В обґрунтування позову зазначено, що у зв`язку з продовженням навчання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить суд стягнути з відповідача аліменти на його утримання.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.

Ухвалою суду від 17.02.2025 року провадження по справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

У судове засідання призначене на 03.04.2025 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, позивачка надала суду 21.03.2025 заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, справу просить суд розглядати у її відсутність.

Відповідач про причини відсутності суд не повідомив. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали на адресу, за якою він зареєстрований, та повернута з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується поштовим повідомленням Укрпошти та є належним повідомленням, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Відповідне положення міститься упостанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.

Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06 липня 2018 Київським районним судом м. Одеси.

Від шлюбних стосунків у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданий Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №213 від 06 лютого 2007 року.

Предметом спору є право повнолітньої дитини, що недосягла 23 років та навчається, на отримання аліментів з того з батьків, який не проживає з дитиною. Підстава позову - навчання на денній формі навчання, недосягнення 23 років, потреба в матеріальній допомозі. Позивачка доводить, що син навчається в «Одеському фаховому коледжі комп`ютерних технологій Одеського державного екологічного університету», є студентом 111курсу денної, бюджетної форми навчання, відокремленого структурного підрозділу з 01.09.2022 до 30.06.2026, що підтверджується довідкою від 03.01.2025 №2722/2025. Усі витрати на навчання та забезпечення дитини усім необхідним на даний час несе мати дитини ОСОБА_1 .

Позивачка у заяві стверджує, що у зв`язку з тим, що син є студентом денної форми навчання, не має можливості працювати і забезпечувати себе самостійно. Витрати на проживання, навчання, харчування, лікування, щоденні потреби дитини, сплату мобільного зв`язку та стаціонарного провайдеру постачальника мережі Інтернет, оновлення оргтехніки та інші необхідні потреби вимагають фінансової підтримки, які оплачує вона самостійно. Стан здоров`я відповідача задовільний, він є особою працездатного віку, інших утриманців на його утриманні не має.

Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків. Всупереч зазначеним вимогам, відповідач у добровільному порядку ухиляється від свого обов`язку щодо утримання дитини, що і стало підставою для звернення до суду.

Згідно з частиною 1, 3 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, обов`язок утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, виникає у батьків у випадку, коли ці дочка, син у зв`язку із навчанням потребують матеріальної допомоги, а батьки можуть їм таку надавати.

Відповідно з`ясуванню судом підлягають обставини можливості того з батьків з кого слід стягнути аліменти надавати відповідну матеріальну допомогу.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Порядок виконання цього обов`язку визначений статтею 200 СК України у виді сплати одним з батьків, з ким не проживає дочка, син аліментів, розмір яких, у разі подання відповідного позову, визначає суд у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Згідно з частиною 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду (справа № 531/582/18 від 12.03.2020) при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років (висновок Верховного Суду в постанові від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18).

Також Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18 зазначив, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як вбачається з Довідки від 03.01.2025 року № 2722/2025, що ОСОБА_3 , є студентом 111курсу денної, бюджетної форми навчання, відокремленого структурного підрозділу в «Одеського фахового коледжу комп`ютерних технологій Одеського державного екологічного університету», навчається з 01.09.2022 до 30.06.2026, що підтверджується довідкою від 03.01.2025 №2722/2025. Усі витрати на навчання та забезпечення дитини усім необхідним на даний час несе позивачка - мати дитини ОСОБА_1 .

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідач наданим правом не скористався, доводи позивачки не спростував, відзив на позов не надав.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання. Аліменти у розмірі від заробітку (доходу) з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОККПП: НОМЕР_2 , необхідно стягувати у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів відповідача щомісячно, на період навчання дитини і до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства",ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку ОСОБА_2 ,але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання заяви (12.02.2025 року) і до закінчення дитиною навчання, 30 червня 2026 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене та підписане03.04.2025

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю. А. Скриль