П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 квітня 2025 року місто Київ

справа № 760/23122/23

провадження № 22-ц/824/1480/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною,

на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 6 березня 2024 року, ухвалене у складі судді Букіної О.М.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року позивач ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту від 8 січня 2021 року № 1424853 у розмірі 24 000 грн. та судового збору в розмірі 2 684 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 8 січня 2021 року між ТОВ «Веллфін» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 1424853 в електронній формі, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 8 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що позика надається строком на 30 днів.

За умовами укладеного між сторонами договору відповідач зобов`язався сплатити проценти за користування позикою в розмірі 1,8 % від суми позики, але не менше ніж 50 грн. за перший день користування позикою, 1,8% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього договору.

В порушення умов договору відповідачем не повернуто суму позики та не сплачено нараховані проценти, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 24 000 грн., яка складається із: боргу за позикою в сумі 8 000 грн; боргу за процентами в сумі 16 000 грн.

Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, заборгованість за договором не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 6 березня 2024 року задоволені позовні вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за кредитним договором про споживний кредит № 1424853 від 8 січня 2021 року в розмірі 24 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» судовий збір у розмірі 2 684, 20 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Зачепіло З.Я. 10 червня 2024 року через засоби поштового зв`язку подала апеляційну скаргу в порядку ст. 355 ЦПК України..

Вважає, рішення суду першої інстанції незаконним, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_1 був позбавлений права на доступ до правосуддя, справедливий та публічний розгляд справи, оскільки не був ознайомлений із позовною заявою та не зміг скористатись своїм правом на подання відзиву, так як не знав про розгляд справи у суді, де він є відповідачем. Судової повістки чи іншого повідомлення від суду першої інстанції він не отримував, оскільки проживає за межами України. А тому, наявність таких обставин є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Також посилається на неправомірне нарахування відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16 000 грн. поза межами погодженого сторонами строку кредитування., відповідно до ст. 1048 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, вказуючи, що при ухваленні рішення, суд належним чином дослідив та надав належної оцінки наданим позивачем доказам, в зв`язку з чим прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. В ході судового розгляду судом встановлено наявність між сторонами кредитних правовідносин, факт порушення відповідачем зобов`язань по договору та наявність заборгованість в сумі 24 000 грн. При цьому позивачем надано обґрунтовані докази порушення та невиконання відповідачем умов договору, а відповідач жодних доказів відсутності у неї заборгованості перед позивачем не надав.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 липня 2024 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За змістом ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь - яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Перелік справ, які може бути розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, наведено у ст. 274 ЦПК України.

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 277 ЦПК України).

Про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Якщо суд в ухвалі про відкриття провадження у справі за результатами розгляду відповідного клопотання позивача вирішує розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд визначає строк відповідачу для подання заяви із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, який не може бути меншим п`яти днів з дня вручення ухвали. Ухвала про відкриття провадження у справі постановляється з додержанням вимог ч. 5 ст. 128 цього Кодексу (ч. 2, 4, 5 ст. 187 ЦПК України).

Ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет (ч.1, 2 ст. 190 ЦПК України).

У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку (ч.1, 2 ст. 191 ЦПК України).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, де зазначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч., ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Крім того, у п. 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року в справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У рішеннях від 27 червня 2017 року в справі «Лазаренко та інші проти України» і від 3 жовтня 2017 року в справі «Віктор Назаренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.

Вирішуючи справу на підставі наявних у суду даних, суд першої інстанції виходив із того, що учасники справи повідомлялися судом про розгляд справи, заперечень, пояснень чи інших заяв процесуального характеру на адресу суду не надходило. При цьому, вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначив, що у встановлений судом строк відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача ( АДРЕСА_1 , а.с. 46), повернувся до суду не врученим з відміткою Укрпошти про причини повернення - «За закінченням терміну зберігання».

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, повернувся до суду з відміткою «неправильно зазначена (відсутня) адреса», оскільки згідно інформаційного витягу про зареєстроване місце проживання відповідач зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , а на конверті, який міститься в матеріалах справи, помилково вказано квартира АДРЕСА_1 (а.с. 46).

Доказів отримання відповідачем ОСОБА_1 копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками до неї, матеріали справи не містять тому, відповідно, відповідач не мав можливості ознайомитися з доводами позовної заяви і надати суду свої заперечення проти цих доводів.

Таким чином, наявні підстави вважати, що відповідач не був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі за його участю, під час розгляду якої ухвалено рішення, яке оскаржується.

За таких обставин, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, що відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Щодо вирішення справи по суді спору колегія суддів зазначає наступне.

Установлено, що 8 січня 2021 року між ТОВ «Веллфін» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 1424853, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу у позику 8 000 грн, строком на 30 календарних днів.

Вказаний договір позики укладений у формі електронного документу, що не суперечить вимогам ЦК України та іншого законодавства.

За умовами п. 1.1. Договору, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 8 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Пунктом 1.3. Договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 30 (тридцять) днів, позика має бути повернута до 7 лютого 2021 року..

Відповідно до п. 1.4. Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором.

Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. Договору на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 8 000 грн., що підтверджується інформаційною довідкою від 29 вересня 2023 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів.

Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору про споживчий кредит, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів.

Згідно з п. 1.5. договору позики нарахування процентів за користування позики проводиться у відповідності до наступних умов: 1,8 процента від суми позики, але не менше ніж 50 (п`ятдесят гривень 00 копійок) за перший день користування позикою; 1, 8 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 цього Договору; При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів.

Відповідно до розрахунку, загальний розмір заборгованої відповідача перед позивачем станом на 29 вересня 2023 року становить 24 000 грн., з яких: 8 000 грн. - основний борг; 16 000 грн. - заборгованість по відсоткам.

На момент виникнення спірних правовідносин порядок отримання та надання позик регламентувалось Правилами надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН», затверджених наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН № 60 від 30 грудня 2020 року, які розміщуються на офіційному веб-сайті Позивачі https://creditup.com.ua.

Згідно п. 7.1, 7.2 Правил, заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення Заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.

Згідно п. 7.6 уклавши цей Договір, позичальник автоматично стає учасником Програми лояльності, умови якої регламентуються офіційними правилами програми лояльності та є невід`ємною частиною Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» та підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил програми лояльності текст яких розміщено на сайті позикодавця. У разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає Договір позики з товариством в особистому кабінеті.

На підставі заповненої відповідачем заявки між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем було укладено договір позики в електронній формі.

Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. Договору про споживчий кредит через оператора послуг платіжної інфраструктури «Platon» на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики, що зазначена в Договорі про споживчий кредит, що підтверджується повідомленням №338/10 від 09 жовтня 2023 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Установлено, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписали договір про споживчий кредит на умовах, викладених у ньому.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається зі змісту договору позики, позика надається строком на 30 днів до 7 лютого 2021 року (пункт 1.3 Договору) (а.с. 15).

Підпункт 1.5. Договору встановлює, що строк та проценти за користування позикою за Договором про споживчий кредит обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах:

1.5.1 протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 Договору, розмір основних процентів складає: 1,8 % від суми позики, але не менше ніж 50 гривень за перший день користування позикою; 1,8 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного у п. 1.3. цього Договору.

1.5.2 у разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом 1.3 Договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1 Договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами), в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (проценти за понадстрокове користування позикою).

Отже, розмір відсотків, що були передбачені умовами договору та погоджені сторонами становив 4320 грн.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Згідно пункту 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК.

Разом з тим, за умовами укладеного між сторонами Договору, ТОВ «ВЕЛЛФІН» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 7 лютого 2021 року, а після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, однак у даній справі таких позовних вимог ТОВ «ВЕЛЛФІН» не заявлено, а тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами поза межами дії кредитного договору задоволенню.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками поза межами дії кредитного договору, тобто після 7 лютого 2021 року у розмірі 11 680 грн. (16 000 - 4320) є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів вважає позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 суми основного боргу в розмірі 8 000 грн. та процентів визначених у Договорі від 8 січня 2021 року у розмірі 4320 грн. обґрунтованими, тат такими що обумовлені та погоджені сторонами.

Щодо стягнення решти суми відсотків у розмірі 11 680 грн., колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх стягнення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню частково, в процентному співвідношення на 51,33%, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» підлягає стягненню сума судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 377,70 грн. (2684 грн. х 51,33% : 100%). Крім того, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 частково задоволена, на його користь з ТОВ «ВЕЛЛФІН» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1959, 45 грн. (4026 грн. х 48,67% : 100%).

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною, задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 6 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором про споживчий кредит від 8 січня 2021 року № 1424853 в загальній сумі 12320 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1377,70 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1959,45 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус