ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1758/24Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-з/4817/23/25 Доповідач - Храпак Н.М.
У Х В А Л А

03 квітня 2025 р.м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гуцалюка Андрія Романовича про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення судових витрат у цивільній справі № 606/1758/24 за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю АТБ МАРКЕТ - адвоката Гусак Юлії Вікторівни на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2024 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю АТБ-МАРКЕТ до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 14 березня 2025 року апеляційну скаргу представника ТзОВ АТБ МАРКЕТ - адвоката Гусак Юлії Вікторівни залишено без задоволення.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2024 року залишено без змін.

21 березня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гуцалюк А.Р. подав до Тернопільського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування вимог посилається на те, що при прийнятті постанови по даній справі судом не вирішено питання про судові витрати, тому просив стягнути із ТзОВ АТБ МАРКЕТ на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами заяви про ухвалення додаткового рішення в її межах, колегія суддів вважає, що в клопотанні про ухвалення додаткового слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з вимогами частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина друга статті 134 ЦПК України).

Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 134, 137 ЦПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Подібний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Отже, нормами ЦПК України визначений порядок звернення до суду із відповідною заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, який передбачає умову подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також відповідних доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 270 ЦПК України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 753/7130/20.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №161/5317/18 (провадження №61-3454св22), неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження у даній справі у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оскільки справа є малозначною.

03 лютого 2025 року адвокат Гуцалюк А.Р., який представляв у суді апеляційної інстанції інтереси відповідача Слободян І.Л., подав через систему Електронний суд заяву, у якій виклав пояснення на апеляційну скаргу, проте всупереч вимогам частини восьмої статті 141 ЦПК України у вказаних поясненнях не зробив заяви, що ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть подані докази щодо витрат на професійну допомогу, також не навів попереднього розрахунку щодо понесених витрат відповідачем Слободян І.Л. в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволені заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гуцалюка Андрія Романовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою представника ТзОВ АТБ МАРКЕТ - адвоката Гусак Ю.В. на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2024 року слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 35, 133, 134, 137, 141, 270, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гуцалюка Андрія Романовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 606/1758/24 за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю АТБ МАРКЕТ - адвоката Гусак Юлії Вікторівни на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2024 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю АТБ МАРКЕТ до ОСОБА_1 про стягнення шкоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома