ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року

м. Харків

справа № 626/1542/24

провадження № 22-ц/818/643/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Львової С.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Бурове Управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 26 вересня 2024 року в складі судді Рибальченко І.Г.

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове Управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання наказу про звільнення протиправним.

Позовна заява мотивована тим, що з жовтня 2021 року він працює в Філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» на посаді головного фахівця відділу службових розслідувань та співпраці з правоохоронними органами Філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування». Його функціональні завдання та обов`язки за займаною посадою, права та кваліфікаційні вимоги передбачені «Посадовою інструкцією головного фахівця відділу службових розслідувань та співпраці з правоохоронними органами Філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування», затвердженої 07 травня 2021 року в.о. директора БУ «Укрбургаз». Відповідно до Посадової інструкції, він є працівником з ненормованим робочим днем, що компенсується наданням йому додаткових оплачуваних днів до щорічної відпустки.

21 лютого 2024 року менеджером з управління персоналом відділу організаційного розвитку АТ «Укргазвидобування» Кучеруком А.В. його ознайомлено та надано копію наказу № 206 від 19 лютого 2024 року в.о. директора БУ «Укрбургаз» Павлишина Л. «Про внесення змін до посадових інструкцій». На виконання вимог зазначеного наказу ним направлені службові записки від 22.02.2024 №УБГ38/1-С, від 23.02.2024 №УБГ38/5-С, від 26.02.2024 №УБГ38/7-С, від 22.02.2024 №УБГ38/4-С, від 23.02.2024 №УБГ38/6-С. Однак, станом на 16.04.2024 року вони були проігноровані, не надано жодної відповіді, як заступником генерального директора з безпеки та мобілізаційної роботи АТ «Укргазвидобування» Киричишиним А.А., так і менеджером з управління персоналом відділу організаційного розвитку департаменту організійного управління АТ «Укргазвидобування» Кучеруком А.В.

Крім того, не було отримано відповідей, щодо результатів розгляду по суті його заяви від 12.09.2023 про переведення на посаду головного фахівця відділу забезпечення безпеки філії БУ «Укрбургаз» департаменту безпеки, захисту та охорони АТ «Укргазвидобування», направленої службовою запискою від 14.09.2023 №УБГ6-Н, а саме, щодо кандидатури ОСОБА_1 на аналогічну посаду в можливо централізованій на теперішній час функції відповідно до напрямку діяльності. На його адресу у відповідь направлялись лише листи загального змісту, без розгляду заяви по суті, а саме відповідь від 25.09.2023 №25.1/259-С, від 01.03.2024 №вн_1368,а на заяву від 04.03.2024 №вн_01_1769 відповідь не отримана по теперішній час.

Вважав, що зазначені дії/бездіяльність відповідача докорінно суперечать вимогам ст. 141 КЗпП України та підпадають під дію ст. 2-2 КЗпП України.

Посилався на те, що натомість, в 9 год. 40 хв. 09.04.2024 року йому за підписом менеджера з управління персоналом департаменту організійного управління АТ «Укргазвидобування» Кучерука А. було вручено попередження від 15.03.2024 та копію Наказу №370 від 15.03.2024 року Директора Філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» про зміни істотних умов праці.

У Попередженні від 15.03.2024 року, яке було вручено для ознайомлення 09.04.2024 в 9 год. 40 хв. зазначено: «Biдпoвiднo дo частини третьої статті 32 КЗпП Укpaїни, Зaкoнy Укpaiни «Пpo організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.0З.2022 №2136-IX та Наказу БУ «Укpбypгaз» вiд 15.03.2024 № 370 «Пpo змiни iстoтниx умов праці», попереджаю Вас ….., про наступну зміну з 18.03.2024 року істотних умов праці з моменту вручення цього попередження, а саме зміну режиму роботи, встановивши Вам неповний робочий день з понеділка по п`ятницю з 8:00 до 8:48 з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу». Згідно абз. 3 Попередження від 15.03.2024 року, ознайомлення з яким закінчилось в 9 год. 45 хв. 09.04. 2024 року, йому для подальшої роботи слід надати заяву про згоду працювати в нових умовах праці 09.04.2024 до 10:00 год.

Вказав, що відповідач, прямо порушуючи вимоги Закону щодо строків Повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених ч. 3 ст. 32 та ст. 103 КЗпП України, для прийняття виваженого та обґрунтованого рішення щодо згоди або не згоди працювати в нових умовах праці, надав йому лише 15 хвилин.

Також, в Попередженні зазначено, що ненадання заяви про згоду буде свідчити про відмову працювати в нових умовах праці. В абзаці 4 Попередження викладено: «У разі не бажання працювати у нових умовах праці слід надати заяву, що не бажаєте продовжувати роботу». Тобто, зміст 3 абзацу Попередження прямо суперечить його 4 абзацу, що дає змогу їх неоднозначного трактування.

Зазначив, що вимоги Наказу №370 щодо дотримання законодавства при повідомленні працівника про зміну істотних умов, щодо тривалості робочого часу та умов оплати за виконану роботу, передбачені п. 3.1 виконані не були. Також, його не ознайомлено під розпис з новою посадовою інструкцією, в якій би були визначені посадові обов`язки, які необхідно виконувати протягом запропонованого неповного робочого дня тривалістю 48 хв., його права за посадою, відповідальність, не визначено робоче місце.

Вказав, що зазначені вище протиправні дії/бездіяльність відповідача, які тривали впродовж з вересня 2023 року по квітень 2024 року, в тому числі ознайомлення з Попередженням від 15.03.2024, які також виразились в тривалому психологічному тиску (надання відповіді через 15 хв. після ознайомлення з Попередженням), призвела до різкого погіршення його здоров`я на робочому місті. В результаті зазначеного, 9 квітня 2024 року в 11 год. 40 хв. він екіпажем швидкої невідкладної допомоги, був госпіталізований до Красноградської міської лікарні.

Зазначив, що у вересні 2023 року йому стало відомо про можливе проведення організаційно-штатних змін в Департаменті безпеки АТ «Укргазвидобування» та філіях товариства, які відобразилися у створенні в апараті управління АТ «Укргазвидобування» Департаменту безпеки, захисту та охорони з відповідною організаційно-штатною структурою. Зокрема, з обслуговування Філії БУ «Укрбургаз» введені нові посади - управитель з питань безпеки - 1; начальник відділу забезпечення безпеки філії - 1; менеджер з контрольно-аналітичної діяльності - 1; головний фахівець - 7; провідний фахівець - 2.

Зазначені посади створені в АТ «Укргазвидобування» фактично дублювали вже існуючи в Філії БУ «Укрбургаз» посади. Тобто, в АТ "Укргазвидобування" фактично було створено нову структуру - Департамент безпеки, захисту та охорони з обов`язками та функціональним направленням, які покладаються на фахівців відділу службових розслідувань та співпраці з правоохоронними органами БУ «Укрбургаз» та інших фахівців (співробітників) відділів БУ «Укрбургаз» за напрямком «Безпека».

12.09.2023 року окремій частині працівників відділів БУ «Укрбургаз» за напрямком «Безпека» було запропоновано подати заяви із необхідними додатками на переведення на посади до Департаменту безпеки, захисту та охорони АТ «Укргазвидобування» із місцем дислокації (робочим місцем)- Філія БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування».

14.09.2023 Позивачем на ім`я особи, яка тимчасово здійснює повноваження Генерального директора АТ «Укргазвидобування» засобами електронного документообігу «Мегаполіс» була направлена службова записка з додатками №УБГ6-Н із заявою від 12.09.2023 про переведення на посаду головного фахівця відділу забезпечення безпеки філії БУ «Укрбургаз» департаменту безпеки, захисту та охорони АТ «Укргазвидобування». На його адресу, жодним чином у передбачений Законом України «Про звернення громадян» строк не повідомлено про результати розгляду по суті його заяви від 12.09.2023, а лише направлялись безпідставні відписки, а саме відповідь від 25.09.2023 №25.1/259-С, від 01.03.2024 №вн_1368 та не надано відповіді на заяву Позивача від 04.03.2024 №вн_01_1769.

Натомість, 15.02.2024 року електронним листом, який надійшов на поштову адресу через систему (поштовий сервіс) документообігу «Оutlоok», його було запрошено на співбесіду за участю заступника генерального директора з безпеки та мобілізаційної роботи АТ «Укргазвидобування» ОСОБА_2 , в.о. директора філії БУ «Укрбургаз» Павлишина Л.В. та менеджера з управління персоналом відділу організаційного розвитку АТ «Укргазвидобування» Кучерука А.В. Також на зазначеній співбесіді був присутнім управитель з питань безпеки БУ «Укрбургаз» ОСОБА_3 . Під час співбесіди йому було запропоновано розглянути питання щодо можливості припинення трудового договору за угодою сторін відповідно до п. 2.16 Колективного договору.

Посилався на те, що на час прийняття/ухвалення Наказу №370, фактичне формування новоствореної структури в АТ «Укргазвидобування» з дублюючими функціями завершено, штатні посади укомплектовано. Про здійснені зміни в організації виробництва та праці його не повідомлено. Тобто, його ознайомлено з наказом про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці вже після запровадження таких змін, в порушення вимог ч.2 ст. З Закону України № 2136-IX від 15.03.2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». До самих змін Наказ №370 відношення не має, оскільки встановлення йому робочого дня тривалістю 48 хв. в день не є змінами в організації виробництва і праці, а є лише додатковим елементом здійснення тиску на відповідача та способом прихованого мобінгу.

16.04.2024 він, після закінчення курсу лікування, у зв`язку із прийняттям щодо нього протиправного Наказу №370 та Попередження, які грубо порушують охоронюване Конституцією і Законом його право на працю, не погодився із роботою в нових умовах праці та з цього приводу повідомив відповідача.

Відповідно до Наказу БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» від 16.04.2024 №373-к його було звільнено з роботи 16.04.2024 року через відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України, ч. 2 ст. 3, ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 01.07.2022 року № 2352-IX.

Вважає своє звільнення протиправним/незаконним, вчиненим в протиправний спосіб, а дії відповідача щодо його звільнення такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства, у зв`язку з чим йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 101 250,00 грн.

Просив визнати незаконним та скасувати Наказ БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» від 16.04.2024 №373-к про звільнення головного фахівця відділу службових розслідувань та співпраці з правоохоронними органами апарату управління БУ «Укрбургаз» Лантрата А.В. з роботи 16.04.2024 року через відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України, ч. 2 ст. 3, ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 01.07.2022 року № 2352-IX; поновити ОСОБА_1 на посаді головного фахівця відділу службових розслідувань та співпраці з правоохоронними органами апарату управління БУ «Укрбургаз»; стягнути з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу ОСОБА_1 ; стягнути з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в сумі 101 250,00 грн, завданої неправомірними/протиправними діями відповідача.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 26 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не досліджено питання наявності та обґрунтованості законних підстав у відповідача щодо винесення у відношенні нього Наказу №370 від 15.03.2024 року Директора Філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» про зміни істотних умов праці та Попередження від 15.03.2024. Зазначив, що відповідач, прямо порушуючи вимоги Закону щодо строків Повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених ч. 3 ст. 32 та ст. 103 КЗпП України, попередив про вже фактично проведені/введені зміни істотних умов праці щодо скаржника, а не до їх запровадження. Судом не досліджено питання, що в Попередженні зазначено, що ненадання заяви про згоду буде свідчити про відмову працювати в нових умовах праці. В абзаці 4 Попередження викладено: «У разі не бажання працювати у нових умовах праці слід надати заяву, що не бажаєте продовжувати роботу». Тобто, зміст 3 абзацу Попередження прямо суперечить його 4 абзацу, що дає змогу їх неоднозначного трактування. Вказав, що вимоги Наказу №370 щодо дотримання законодавства при повідомленні працівника про зміну істотних умов, щодо тривалості робочого часу та умов оплати за виконану роботу, передбачені п. 3.1 виконані не були. Крім того, в порушення Наказу №370 та норм чинного трудового законодавства, скаржника не ознайомлено під розпис з новою посадовою інструкцією, в якій би були визначені посадові обов`язки, які необхідно виконувати протягом запропонованого неповного робочого дня тривалістю 48 хв., його права за посадою, відповідальність, не визначено робоче місце.

25 листопада 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» від АТ «Укргазвидобування» до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому посилався на те, що 15.03.2024 у відповідача був виданий Наказ №370 «Про зміни істотних умов праці», згідно з яким змінено істотні умови праці, а саме встановлено неповний робочий день тривалістю 48 хвилин з 8:00 до 8:48 щодня з понеділка по п`ятницю з оплатою пропорційно відпрацьованому часу ОСОБА_1 головному фахівцю відділу службових розслідувань та співпраці з правоохоронними органами БУ «Укрбургаз». Згідно п.2 вказаного Наказу, установлено, що зміни істотних умов праці, запроваджені цим наказом, вступають в дію, починаючи з 18 березня 2024, але в будь-якому випадку не раніше повідомлення працівника про такі зміни. У зв`язку з відсутністю на робочому місці позивача, з попередженням ОСОБА_1 був ознайомлений 09.04.2024. 16 квітня 2024, ОСОБА_1 згідно поданої письмової заяви, повідомив про свою незгоду і не бажання на запропоновані зміни істотних умов праці. Наказом з особового складу відповідача від 16.04.2024 за №373-к, ОСОБА_1 , головний фахівець відділу службових розслідувань та співпраці з правоохоронними органами апарату управління БУ «Укрбургаз», звільнено з роботи 16 квітня 2024 через відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці, п.6 ст.36 КЗпП України, ч.2 ст.3, ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 01.07.2022 №2352-ІХ. До звільнення позивача у зв`язку з відмовою від запропонованих змін умов праці, відповідач не змінював їх. Твердження апелянта про те, що істотні умови праці були змінені з моменту винесення Наказу №370 від 15.03.2024 «Про зміни істотних умов праці» не відповідають дійсним обставинам справи, не підтверджено жодними доказами. Вказав, що відповідач не змінював умови праці для позивача. У разі проведення таких змін до попередження, ОСОБА_1 починаючи з 15.03.2024 отримував би заробітну плату з урахуванням нового режиму роботи неповного робочого дня з 8:00 до 8:48 год., натомість, позивачу виплачувалась заробітна плата за умовами праці, які діяли до запропонування їх змін. Резолютивна частина позовної заяви не містила позовної вимоги до відповідач про визнання недійсним та скасування Наказу №370 від 15.03.2024 «Про зміни істотних умов праці». З огляду на це, судом оцінювалась законність винесення Акціонерним товариством «Укргазвидобування» Філія Бурове управління «Укрбургаз» Наказу №373-к від 16.04.2024 «З особового складу» про звільнення ОСОБА_1 в межах заявлених позовних вимог позивача, а не законність Наказу №370 від 15.03.2024 «Про зміни істотних умов праці». Вказав, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (частина третя 64 ГК України). Втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. Проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці є виключне повноваження власника (подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №761/8658/16-ц, від 22.04.2019 у справі №176/3792/14-ц, від 17.06.2021 у справі №344/5712/17). В Акціонерному товаристві «Укргазвидобування» була створена нова організаційна структура, зокрема і за напрямком «Безпека», а отже фактично, відбулися зміни в організації і виробництва праці, що спростовує доводи ОСОБА_1 про відсутність або штучність змін в організації і виробництва праці відповідача. Позивач не міг відмовитись від запропонованих змін умов праці, не будучи при цьому ознайомленим з запропонованими йому новими посадовими обов`язками та новим режимом роботи.

25 січня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції клопотання про доповнення апеляційної скарги, які судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки подані позивачем поза межами встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення.

28 січня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» від АТ «Укргазвидобування» до суду апеляційної інстанції надійшло заперечення на клопотання ОСОБА_1 про доповнення апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наказ про звільнення позивача прийнятий відповідно до вимог закону з дотриманням встановлених норм і правил, а тому позовна вимога про його скасування задоволенню не підлягає. Позивача було попереджено про наступну зміну істотних умов праці до запровадження істотних умов праці. У зв`язку з відмовою у задоволенні основної вимоги не підлягають задоволенню і похідні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Бурове Управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» № 805-к від 06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу головним фахівцем відділу службових розслідувань та співпраці з правоохоронними органами апарату управління БУ «Укрбургаз» (а.с.26-28).

Наказом АТ «Укргазвидобування» № 496 від 03 липня 2023 року, відповідно до підпункту 11.6.21 статуту АТ «Укргазвидобування», з метою удосконалення організаційної структури та підвищення ефективності діяльності апарату управління АТ «Укргазвидобування», направленої на виконання планових завдань, затверджено організаційну структуру апарату управління АТ «Укргазвидобування». Департаменту з управління персоналом підготувати та надати на затвердження зміни штатного розгляду працівників відповідно до затвердженої організаційної структури. Керівникам новостворених підрозділів, згідно затвердженої організаційної структури апарату управління АТ «Укргазвидобування» у п.1 підготувати та надати до департаменту з управління персоналом оригінали положення про підрозділи та посадові інструкції працівників (а.с.134).

ОСОБА_1 неодноразово звертався до керівництва відповідача щодо переведення його на посаду головного фахівця відділу забезпечення безпеки філії БУ «Укрбургаз» департаменту безпеки, захисту та охорони АТ «Укргазвидобування».

Наказом БУ «Укрбургаз» № 206 від 19 лютого 2024 року, зокрема внесено зміни до Посадової інструкції головного фахівця відділу службових розслідувань та співпраці з правоохоронними органами апарату управління БУ «Укрбургаз», затвердженої 29 листопада 2019 року директором БУ «Укрбургаз» (а.с.29-35).

Наказом БУ «Укрбургаз» № 370 від 15 березня 2024 року, на підставі наказу БУ «Укрбургаз» від 12.03.2024 № 338 «Про зміни в організації виробництва і праці», керуючись ст. 32 Кодексу законів про працю України, статтею 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-Х та службовою запискою менеджера з управління персоналом відділу організаційного розвитку департаменту організаційного управління АТ «Укргазвидобування», змінено істотні умови праці, а саме встановлено неповний робочий день тривалістю 48 хвилин з 8:00 до 8:48 щодня з понеділка по п?ятницю з оплатою пропорційно відпрацьованому часу, такому працівнику філії: ОСОБА_1 - головному фахівцю відділу службових розслідувань та співпраці з правоохоронними органами БУ «Укрбургаз». Установлено, що зміни істотних умов праці, запроваджені цим наказом, вступають у дію, починаючи з 18 березня 2024 року, але в будь-якому випадку не раніше повідомлення працівників про такі зміни. Менеджеру з управління персоналом відділу організаційного розвитку департаменту організаційного управління АТ «Укргазвидобування» - Андрію Кучеруку у відповідності до пункту 3.2. Наказу АТ «Укргазвидобування» від 08.12.2023 №890 «Про взаємодію апарату управління та філій АТ «Укргазвидобування» з питань управління персоналом»: організувати з дотриманням законодавства повідомлення працівника, зазначеного в п.1 цього наказу, про зміну істотних умов праці щодо тривалості робочого часу та умов оплати за виконану роботу, ознайомлення з графіком роботи та посадовою інструкцією. У разі відмови працівника на продовження роботи в нових (змінених) умовах, організувати роботу щодо припинення трудових відносин з таким працівником відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпПУ. Організувати облік робочого часу працівника, зазначеного в пункті 1 цього наказу. Головному бухгалтеру БУ «Укрбургаз» Наталії Кавецькій організувати оплату праці працівника, зазначеного в пункті 1 цього наказу, пропорційно відпрацьованого часу (а.с.68-69,157-158).

Як вбачається з попередження від 15 березня 2024 року, ОСОБА_1 попереджено про наступну зміну з 18 березня 2024 року істотних умов праці з моменту вручення цього попередження, а саме зміну режиму роботи, встановивши йому неповний робочий день з понеділка по п?ятницю з 8:00 до 8:48 з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу. Згідно зі статтею 32 К3пП України ОСОБА_1 має право на свій розсуд погодитися зі зміною істотних умов праці або відмовитися від продовження роботи в нових умовах. Для подальшої роботи ОСОБА_1 слід надати заяву про згоду працювати в нових умовах праці сьогодні 09.04.2024 року до 10-00 год. Ненадання заяви буде свідчити про відмову працювати в нових умовах праці. У разі не бажання працювати у нових умовах праці слід надати заяву, що не бажаєте продовжувати роботу. У разі відмови від роботи в нових умовах, трудовий договір з ОСОБА_1 буде припинено за пунктом 6 статті 36 КЗпП України з виплатою згідно зі статтею 44 КЗпП України вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку.

З даним попередженням ОСОБА_1 ознайомлений 09 квітня 2024 року о 09-40 год. та зазначив, що у зв`язку з наданням попередження 09.04.2024 в 09-40 год та вимогою викладеною в абз. 3 попередження до 10-00 год., вважав недостатнім час в 20 хвилин достатнім для прийняття обґрунтованого та виваженого рішення. Просив надати час та вимагав надати час для прийняття рішення до 14-00 год. 11 квітня 2024 року (а.с.70-71).

Як вбачається з виписки № 40.374 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 з 09 квітня 2024 року по 15 квітня 2025 року на стаціонарному лікування з діагнозом гострий бронхіт з помірним обструктивним синдромом. Інтоксикаційний та кишковий синдром. Гіпертонічна хвороба Іст 1ст СН0 (а.с.73-74)

16 квітня 2024 року ОСОБА_1 написав заяву директору філії БУ «Укрбаргаз», в якій повідомив про свою незгоду/небажання на запропоновані йому зміни істотних умов праці. Також зазначив, що при припиненні з ним трудового договору за п.6 ст.36 КЗпП України, просив виплатити вихідну допомогу у відповідності до ст.44 КЗпП України, а також нарахувати та виплатити компенсацію за всі невикористані дні відпусток за 2021-2024 роки та інші доплати/виплати, передбачені колективним договором та надати детальний розрахунок вказаних компенсацій і доплат/виплат (а.с.82).

Наказом БУ «Укрбургаз» № 373-К від 16.04.2024 «З особового складу» звільнено ОСОБА_1 з 16.04.2024 через відмову від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, п.6 ст.36 КЗпП України, ч.2 ст.3, ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 01.07.2022 року № 2352-ІХ. Сектору розрахунків з персоналом відділу обліку розрахунків апарату управління БУ «Укрбургаз» виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за період з 31.12.2023 року в кількості 51 календарний день та за період починаючи з 01.01.2024 року в кількості 9 календарних днів невикористаної щорічної відпустки, вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку згідно ст.44 КЗпП України. Підстави: наказ БУ «Укрбургаз» від 15.03.2024 року № 370; попередження про зміну істотних умов праці від 15.03.2024 року; ст.24 Закону України «Про відпустки»; заява ОСОБА_1 про не надання згоди на запропоновані зміни істотних умов праці від 16.04.2024 № вн_01_3200 (а.с.72).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю (стаття 43 Конституції України).

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання (стаття 21 КЗпП України).

Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 51 КЗпП України).

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці.

Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

З аналізу норм частини третьої статті 32 КЗпП України слідує, що у разі, коли роботодавець лише за умов зміни в організації виробництва та праці планує змінити систему та розмір оплати праці, пільг, режиму роботи, встановити або скасувати неповний робочий час, суміщення професій, зміну розрядів або найменування посад, він має попередити працівника про це не пізніше, ніж за два місяці. Попереджаючи працівника про таку зміну істотних умов праці, роботодавець має чітко зазначити, які саме істотні умови праці зміняться, оскільки саме конкретизація змін істотних умов праці у попередженні дає змогу працівнику свідомо вирішити для себе питання, чи має він намір продовжувати дію трудового договору з конкретним працедавцем.

Статтею 103 КЗпП України передбачено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніше як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Попередження - це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці.

Частиною четвертою статті 32 КЗпП України передбачено, що у випадку, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці, які не супроводжуються скороченням чисельності чи штату працівників.

Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна зміні в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, звільнення у зв`язку з чим може мати місце на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці.

Тобто при зміні істотних умов праці, посада, яку обіймає працівник, залишається у штатному розписі, але змінюються умови трудового договору - система та розмір оплати праці, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад без зміни трудової функції, тощо, тобто зміни, які ведуть до звуження чи розширення трудової функції працівника за укладеним з ним трудовим договором, дія якого продовжується.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 601/1513/18 (провадження № 61-2741св19), від 02 жовтня 2019 року у справі № 752/346/18 (провадження № 61-13072св19), 25 січня 2023 року у справа № 455/1378/18 (провадження № 61-7964св22).

У пункті 2 Глава XIX Прикінцеві положення КЗпП України передбачено, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

У період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов (частина друга статті 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»).

Колегія суддів звертає увагу на те, що звільнення працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, зумовленою відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням згоди щодо продовження дії трудового договору (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 761/11887/15-ц).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2023 року у справі № 212/2542/22 (провадження № 61-162св23) вказано, що: «за пунктом 2 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України (який є чинним з 24 березня 2022 року) під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ (який набрав чинності з 24 березня 2022 року) (далі - Закон України № 2136-ІХ) на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. За частиною другою статті 3 Закону України № 2136-ІХ у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Цей Закон діє у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (пункт 3 Прикінцевих положень Закону України № 2136-ІХ).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, перевіривши доводи сторін спору та подані ними докази, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність роботодавцем законності підстав для звільнення позивача за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України. Приймаючи до уваги те, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників, а також штатний розпис, суд обґрунтовано вказав на відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 на посаді головного фахівця відділу службових розслідувань та співпраці з правоохоронними органами апарату управління БУ «Укрбургаз».

Відповідно до частини другої статті 3 Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 КЗпП України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Посилання ОСОБА_1 на те, що судом не досліджено питання наявності та обґрунтованості законних підстав у відповідача щодо винесення у відношенні нього Наказу №370 від 15.03.2024 року Директора Філії БУ «Укрбургаз» АТ «Укргазвидобування» про зміни істотних умов праці та Попередження від 15.03.2024, колегія суддів вважає безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до наказу Акціонерного товариства «Укргазвидобування» № 496 від 03.07.2023 «Про затвердження організаційної структури апарату управління АТ «Укргазвидобування» затверджено нову організаційну структуру апарату управління АТ «Укргазвидобування».

Відповідно до затвердженої організаційної структури апарату управління в Акціонерному товаристві «Укргазвидобування» створено відділ забезпечення безпеки філії Бурового управління «Укрбургаз», який підпорядковували департаменту безпеки, захисту та охорони АТ «Укргазвидобування». У зв`язку зі створенням даного відділу затверджено Положення про відділ забезпечення безпеки філії «Бурове Управління «Укрбургаз» департаменту безпеки, захисту та охорони Акціонерного товариства «Укргазвидобування».

Таким чином, у Акціонерному товаристві «Укргазвидобування» була створена нова організаційна структура, зокрема і за напрямком «Безпека», тобто фактично, відбулися зміни в організації і виробництва праці товариства.

Суд першої інстанції правильно врахував, що при зміні істотних умов праці, посада, яку обіймає позивач, залишилась у штатному розписі, але змінилися умови трудового договору - розмір оплати праці, тривалість робочого часу, режим роботи, зменшення його функціональних обов`язків, зокрема встановлено неповний робочий день з понеділка по п`ятницю з 8:00 до 8:48 з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу.

З даними змінами істотних умов праці ОСОБА_1 повідомлено 09 квітня 2024 року, а 16 квітня 2024 року від продовження роботи у змінених умовах праці він відмовився.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що до 09 квітня 2024 року роботодавець змінював умови праці для позивача, навпаки позивачу виплачувалась заробітна плата за умовами праці, які діяли до запропонування їх змін. Вказане ОСОБА_1 не заперечував та не спростовував.

Таким чином, під час вирішення спору не було встановлено порушення роботодавцем процедури попередження (09 квітня 2024 року) позивача та звільнення (16 квітня 2024 року) із займаної посади, роботодавцем було дотримано вимоги статті 32 КЗпП України, з урахуванням приписів статті 3 Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 05 лютого 2025року у справі № 757/22199/22-ц (провадження № 61-14401св24), від 18 грудня 2024 року у справі № 308/18965/23 (провадження № 61-14911св24).

За наявності підстав для звільнення позивача за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні похідних позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Висновки суду першої інстанції не суперечать висновкам зробленим в постановах Верховного Суду: від 18 січня 2023 року у справі № 466/1680/21; від 16 січня 2019 року у справі № 582/1001/15-ц; від 01 грудня 2021 року у справі № 761/24929/20 та постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі провадження № 6-2748цс15.

За таких обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів у справі і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 26 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова