Єдиний унікальний номер судової справи: 945/448/25
Номер провадження: 22-ц/812/669/25 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів: Локтіонової О.В., Серебрякової Т.В.,

розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в його інтересах

адвокатом Козирєвою Анною Володимирівною

на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2025 року, постановлену під головуванням судді - Войнарівського М.М., в приміщенні того ж суду по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (надалі - ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У березні 2025 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулось до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2025 року справу за позовом ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд за територіальною підсудністю до Баштанського районного суду Миколаївської області.

Ухвала суду мотивована тим, що оскільки зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , що належить до територіальної підсудності Баштанського району Миколаївської області, позивачем помилково було направлено даний позов до Миколаївського районного суду Миколаївської області. За вказаних обставин, судом передано справу за територіальною підсудністю до Баштанського районного суду Миколаївської області.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, адвокат Козирєва А.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та прийняти рішення про передачу справи за територіальною підсудністю до Снігурівського районного суду Миколаївської області.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, адвокат Козирєва А.В. зазначала, що позивачем в позовній заяві зазначено помилкову адресу відповідача, натомість його дійсною адресою реєстрації та місця проживання є: Миколаївська область, Снігурівський район, с. Першотравневе (змінено назву на Мирне). За вказаних обставин, адвокат вважає, що позов мав бути поданий Снігурівського районного суду Миколаївської області

Відповідач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Зважаючи на вказані обставини розгляд даної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає, з огляду на наступне.

Статтею 125 Конституції України встановлено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.

Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.

Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.

Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378)

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (стаття 27 ЦПК України).

Виняток із вказаного правила становлять альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Частиною першою статті 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Статтею 32 ЦПК України встановлено, що спори між судами про підсудність не допускаються.

Передаючи справу за територіальною підсудністю до Баштанського районного суду Миколаївської області суд першої інстанції виходив з того, що оскільки зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , дана справа територіально підсудна Баштанському районного суду Миколаївської області.

Однак, колегія суддів в повній мірі погодитись з таким висновком суду не може, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 05 березня 2025 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за допомогою системи «Електронний СУ» подало до Миколаївського районного суду Миколаївської області позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, позивачем зазначено, адресу відповідача як: АДРЕСА_2 .

Згідно з частиною 8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Судом першої інстанції у відповідності до вищевказаних вимог закону зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації відповідача ОСОБА_1 ..

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1177632 від 06 березня 2025 року, ОСОБА_1 , з 27 листопада 2019 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38).

Встановивши, що відповідач зареєстрований за вказаною адресою, суд першої інстанції дійшов висновку, що розгляд справи не належить до територіальної юрисдикції Миколаївського районного суду Миколаївської області, а справа підсудна Баштанському районному суду Миколаївської області.

Колегія суддів з таким висновком районного суду погоджується лише в частині того, що з огляду на наведені обставини справа дійсно територіально не підсудна Миколаївському районному суду Миколаївської області.

Натомість є слушними доводи апеляційної скарги про те, що с. Мирне відноситься до Снігурівської територіальної громади.

Так, до прийняття постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 року с. Мирне (раніше Першотравневе) знаходився на території Снігурівського району Миколаївської області, на яку розповсюджувалася територіальна юрисдикція (підсудність) Снігурівського районного суду Миколаївської області.

Відповідно до пункту 3-1 Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17липня 2020року №807-ІХ, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Зазначені вище обставини вказують на те, що відповідно до ст. 27 ЦПК України та з огляду на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача ОСОБА_1 , дана справа відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Снігурівського районного суду Миколаївської області.

За вказаних обставин, висновок суду першої інстанції про непідсудність справи Миколаївському районному суду Миколаївської області є правильним.

Разом з тим, дійшовши правильного висновку про необхідність передачі справи на розгляд іншому суду за правилами територіальної підсудності, суд першої інстанції не врахував, що компетентним судом для розгляду справи є суд, юрисдикція якого поширюється на с. Мирне, в якому зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що таким судом є Снігурівський районний суд Миколаївської області.

За таких обставин, оскаржувана ухвала підлягає зміні в частині визначення найменування суду першої інстанції, якому територіально підсудна дана цивільна справа.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Також, Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає зміні шляхом направлення справи за позовом ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до Снігурівського районного суду Миколаївської області.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, колегія суддів:

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Козирєвою Анною Володимирівною - задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2025 року - змінити.

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направити до Снігурівського районного суду Миколаївської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: О.В. Локтіонова

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 08 квітня 2025 року.