Справа № 130/2741/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 квітня 2025 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Роздорожної А.Г.

за участі секретаря судового засідання Сербіної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом адвоката Шевченка Віталія Валерійовича

в інтересах ОСОБА_1

до ОСОБА_2

вимоги позивача: про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів

учасники справи:

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Височанська А.В.,

негайно після закінчення судового розгляду, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. Представник позивача звернувся до суду з цим позовом та вказав, що 29 березня 2024 року о 16-21 год, рухаючись по центральному мосту з вул. Соборна в напрямку вул. Коцюбинського в м. Вінниця, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Citroen Xsara» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під час руху не був уважний, не стежив за зміною дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміну, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу у русі транспортному засобу «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку руху, та, уникаючи зіткнення, здійснив частковий виїзд на колії зустрічного напрямку руху, де відбулося зіткнення транспортного засобу «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_2 , з транспортним засобом «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_3 , який по інерції здійснив зіткнення з попутним транспортним засобом «Jaguar», державний номерний знак НОМЕР_4 , який рухався по крайній правій смузі руху. Внаслідок пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 5 квітня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від ОСОБА_1 отримав грошові кошти у розмірі 3000 доларів США за відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, котра сталась 29 березня 2024 року, про що складено розписку у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. Також цією ж розпискою ОСОБА_2 зобов`язався у подальшому не звертатися до суду із позовною заявою про відшкодування із ОСОБА_1 майнової шкоди та зобов`язався повідомити про це свою страхову компанію.

2. У свою чергу Вінницьким міським судом Вінницької області ОСОБА_3 , визнано винним у вищевказаній ДТП, притягнуто до відповідальності за статтями 124, 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. Справу щодо ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу цього адміністративного правопорушення. З огляду на те, що винуватцем ДТП за постановою суду визнано ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 визнано невинуватим, останній вважає, що ним було безпідставно сплачено ОСОБА_2 3000 доларів США в якості відшкодування шкоди, завданої ДТП. На неодноразові звернення ОСОБА_1 повернути вказані грошові кошти, ОСОБА_2 не реагував. 17 травня 2024 року ОСОБА_1 надіслав цінним листом з описом ОСОБА_2 заяву-вимогу про досудове врегулювання спору, в якій попросив повернути безпідставно отримані ним грошові кошти відповідно до розписки від 5 квітня 2024 року. Станом на 16 вересня 2024 року вказаного вище листа з точки видачі ОСОБА_2 не забрав. Так як відповідач кошти не повернув, позивач був змушений звернутись з цим позовом до суду. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані грошові кошти в гривневому еквіваленті в розмірі 117060 грн, а також судові витрати у виді судового збору (а.с.1-3).

3. На підтвердження позову позивач надав: копію свого паспорта та копію РНОКПП (а.с.4-5); копію розписки (а.с.7); копію заяви вимоги про досудове врегулювання спору (а.с.8-9).

4. 5 грудня 2024 року відповідач подав відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що дійсно 29 березня 2024 року сталась ДТП за участі чотирьох транспортних засобів, в тому числі належного йому та позивачу транспортних засобів. Після ДТП до відповідача підійшов ОСОБА_1 та запропонував добровільно відшкодувати заподіяні ДТП збитки в сумі 3000 доларів США, на що ОСОБА_2 погодився. Відповідно до розписки від 5 квітня 2024 року позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 3000 доларів США. Згідно з розпискою відповідач зобов`язався повідомити про вказане свою страхову компанію та не звертатися до суду з позовом про відшкодування шкоди. Все це було пов`язане з тим, що цивільно-правова відповідальність позивача на момент ДТП не була застрахована. Вказані кошти відповідач витратив на ремонт належного йому транспортного засобу. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача у Вінницькому міському суді ОСОБА_2 не мав ніяких претензій матеріального характеру до позивача, позаяк останній йому відшкодував заподіяну шкоду. Коли ж позивача постановою суду було визнано невинуватим у вчиненні ДТП, він почав вимагати повернути йому кошти. Відповідач вважає, що добровільно надаючи кошти в рахунок відшкодування заподіяних збитків, без будь-якого примусу, до винесення судом постанови, позивач мав розуміти наслідки таких його дій. Позивач 5 квітня 2024 року знав, що в нього відсутнє зобов`язання відшкодувати заподіяну ДТП шкоду, однак, не зважаючи на це, вирішив цю шкоду відшкодувати. У зв`язку з цим відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають (а.с.33-35).

5. 13 січня 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивача додатково вказав, що кошти, відповідно до розписки були передані позивачем ОСОБА_2 6 квітня 2024 року, а протокол на ОСОБА_3 було складено працівниками поліції лише 8 квітня 2024 року, що у свою чергу свідчить про добросовісність та відсутність суперечливості у діях ОСОБА_1 .. Представник позивача також вказав, що ОСОБА_2 має право звернутися з позовом до ОСОБА_3 , як до винуватця ДТП, про відшкодування шкоди (а.с.49-51). Таку ж позицію, але більш детально, представник позивача виклав і у своїх додаткових поясненнях у справі (а.с.63-64).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

6. 30 жовтня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.24).

7. 22 листопада, 11 грудня 2024 року та 25 лютого 2025 року від представника позивача надійшли заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с.27, 44, 57).

ІІІ. Пояснення учасників справи.

8. В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали з обставин, що викладені у відзиві. Просили повністю відмовити в задоволенні позову.

ІV. Інші процесуальні дії у справі.

9. Ухвалою суду від 23 жовтня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою запропоновано відповідачу надати відзив на позов до 6 грудня 2024 року (а.с.22).

10. Ухвалами суду від 22 листопада та 12 грудня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.32, 48).

11. Ухвалою суду від 13 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.55).

V. Фактичні обставини, встановлені Судом.

12. Відповідно до розписки від 5 квітня 2024 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3000 доларів США за відшкодування шкоди дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 29 березня 2024 року близько 16-20 год в м. Вінниця. Розмір завданої шкоди дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 29 березня 2024 року близько 16-20 год у місті Вінниця узгоджений між сторонами та не підлягає коригуванню. Цією розпискою ОСОБА_2 підтвердив, що по факту ДТП до ОСОБА_1 претензій щодо матеріальної чи моральної шкоди не має. Також цією розпискою ОСОБА_2 зобов`язався в подальшому не звертатися до суду із позовною заявою про відшкодування з ОСОБА_1 завданої ДТП шкоди, та зобов`язався повідомити свою страхову компанію про те, що шкода по факту ДТП йому відшкодована в повному обсязі (а.с.7).

13. Із копії заяви-вимоги про досудове врегулювання спору видно, що позивач просив ОСОБА_2 врегулювати спір в досудовому порядку, шляхом повернення безпідставно отриманих ним коштів відповідно до розписки від 5 квітня 2024 року (а.с.8-9).

14. Згідно з роздруківкою з сайту Національного банку України, станом на 5 квітня 2024 року офіційний курс долара США становив 39.0201 грн (а.с.10).

VІ. Оцінка Суду.

15. В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві посилається на те що кошти, які отримані відповідачем від позивача є безпідставно набутими, а тому до відносин, які виникли між ними підлягає застосуванню стаття 1212 ЦПК України.

16. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

17. Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

18. Постановою Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі №6-3090цс15 зазначено, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Тому, Верховний Суд України, дійшов висновку, що кондиція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 вказано, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

20. У постанові від 8 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 Верховний Суд роз`яснив, що за правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України Верховний Суд зробив висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

21. Предметом спору в даному випадку є грошові кошти сплачені позивачем в якості відшкодування шкоди внаслідок ДТП, яка трапилася 29 березня 2024 року близько 16-20 год в місті Вінниця, в розмірі 3000 доларів США.

22. Тобто на момент передачі грошових коштів позивач вважав, що існує підстава для відшкодування ним шкоди відповідачу у зв`язку з ДТП. В подальшому, 8 квітня 2024 року позивач дізнався, що працівники поліції склали протокол на іншу особу - учасника ДТП. Однак, на позивача також було складено протокол за статтею 124 КУпАП. Розгляд обох справ про адміністративне правопорушення (відносно позивача та відносно ОСОБА_3 ) відбувся в один день - 6 травня 2024 року, проте різними суддями Вінницького міського суду Вінницької області.

23. Як видно з копії постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 6 травня 2024 року в справі №127/12563/24, що була постановлена відносно ОСОБА_3 , всі потерпілі від ДТП викликалися в судове засідання для розгляду цієї справи, але не з`явилися. До матеріалів справи було додано заяву одного з потерпілих про відсутність претензій до іншого потерпілого. Зазначеною постановою ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Постановою Вінницького апеляційного суду від 5 червня 2024 року постанову судді Вінницького міського суду відносно ОСОБА_3 залишено без змін (а.с.69).

24. Під час розгляду справи №127/11515/24 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, відповідача, як потерпілого запрошено не було. Справа була закрита на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП. Ця постанова набрала законної сили 17 травня 2024 року (а.с.70).

25. Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 січня 2023 року у цивільний справі № 548/741/21 зазначив, що в основі доктрини «venire contra factum proprium» знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

26. Суд звертає увагу, що безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

27. Позивач, надаючи кошти в рахунок відшкодування шкоди, вважав себе винуватим в заподіяння збитків в результаті ДТП. Не чекаючи постанови суду з цього приводу, позивач вирішив відразу відшкодувати відповідачу шкоду. В свою чергу відповідач у зв`язку з отриманням повного відшкодування збитків в подальшому не звертався до страхової компанії чи до суду з відповідним позовом для отримання відшкодування. За отримані у позивача кошти відповідач відремонтував свій автомобіль.

28. Таким чином, в даному випадку поведінка позивачає недобросовісною та суперечливою. В свою чергу свої зобов`язання по розписці відповідач виконав повністю.

29. Виходячи з викладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню повністю.

VI. Розподіл судових витрат.

30. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

31. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

З цих підстав,

Керуючись статтями 2, 4 ,5, 10-13, 18, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України , Суд, -

у х в а л и в :

1. У задоволенні позову адвоката Шевченко Віталія Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 11 квітня 2025 року.

Ім`я (найменування) сторін :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_5 , ід.№ НОМЕР_6 , зареєстрований мешканець АДРЕСА_1 .

Представник позивачки: адвокат Шевченко Віталій Валерійович, який знаходиться по вул. М. Оводова, 29 а, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН №000666 від 5 травня 2020 року, діє на підставі ордеру серії АВ №1167187 від 22 листопада 2024 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_7 . ід.№ НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Представник відповідача: адвокат Височанська Альона Володимирівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №519 від 27 листопада 2006 року, видане Вінницькою обласною КДКА на підставі рішення №11 від 27 листопада 2006 року, діє на підставі ордеру серії АВ №1174739 від 2 січня 2025 року.

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА