КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/9925/24

09 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» адвоката Романенка Михайла Едуардовича на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Коваленко І.В. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 29 червня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 100100946. Відповідно до умов вказаного договору, ТОВ «Мілоан» надав ОСОБА_1 у користування кредитні кошти у сумі 20 000,00 грн.

13.10.2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги №10Т, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 100100946 від 29.06.2021 р. на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») становить 46 100,00 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 20 000 грн.; - заборгованість за відсотками становить 24 100 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 2 000 грн.

З огляду на вище викладене просив суд стягнути з відповідач на користь позивача заборгованість у розмірі 46 100,00 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості, - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 16 січня 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» адвокат Романенко М.Е. подав апеляційну скаргу в якій просить рішення першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що у відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні кредитного договору. Кредитний договір було укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Вказує на те, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Без отримання листа на електронну пошту та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «МІЛОАН» за допомогою логіна Особистого кабінету і пароля Особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Таким чином, сторони досягли згоди щодо усіх істотних його умов.

Відповідно до п. 2.1. ч. 2 Кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Тобто на рахунок, наданий відповідачем для отримання кредитних коштів.

Вказує на те, що при заповненні позичальником реквізитів своєї банківської картки платіжний сервіс автоматично зашифровує їх з ціллю збереження конфіденційності даних банківської картки позичальника та після оцінки платоспроможності позичальника, ТОВ «МІЛОАН» і погодження суми кредиту сторонами, автоматично списує з рахунку кредитодавця погоджену суму кредиту, що фіксується в електронній системі.

Звертає увагу суду на те, що відповідач частково погашала наявну у неї заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 червня 2021 року відповідач оформив анкету-заяву на кредит №100100946, в якій вказані персональні дані його як позичальника, визначена сума кредиту 20 000,00 грн, строк кредитування 30 днів з 29 червня 2021 року по 29 липня 2021 року, комісія за надання кредиту 2 000,00 грн, проценти за користування кредитом 1,00 % за кожен день користування - 6 000,00 грн.

29 червня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 100100946 (індивідуальна частина).

Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику фінансовий кредит у сумі 20 000,00 грн, строком на 30 днів, з 29 червня 2021 року по 29 липня 2021 року, зі сплатою комісії за надання кредиту: 2 000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово, процентів за користування кредитом: 3 150 грн, які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована (п. 1 договору).

Підпунктом 2.1. п. 2 договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Підпунктом 6.1. п. 6 визначено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

У розділі Реквізити та підписи сторін в графі клієнт вказано позичальником ОСОБА_1 , його ідентифікаційний код, паспорт, адресу місця реєстрації та номер мобільного телефону.

В Додатку №1 до договіру сторонами визначений графік платежів, згідно з яким позичальник мав повернути суму кредиту з нарахованими комісією та процентами у загальному розмірі 28 000,00 грн.

В Додатку №2 до договіру міститься паспорт споживчого кредиту № 100100946, яким передбачено строк продовження кредитування на 3 дні зі сплатою комісії 3,00 % від суми поточного залишку кредиту, на 7 днів зі сплатою комісії 5,00 % від суми поточного залишку кредиту, на 15 днів зі сплатою комісії 10,00 % від суми поточного залишку кредиту.

Згідно з платіжним доручення № 29322621 від 29 червня 2021 року платник ТОВ "Мілоан" здійснив переказ грошових коштів в розмірі 20 000,00 гривень на користь відповідача.

13.10.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №10Т, відповідно до умов пункту 2.1. якого, ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується відступити ТОВ «МІЛОАН» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до витягу з додатку до договіру факторингу № 10Т від 13 жовтня 2021 року ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" право вимоги до боржника ОСОБА_1 на загальну суму 46 100,00 грн, з яких: 20 000,00 грн -сума заборгованості за тілом, 24 100,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 2 000,00 грн - сума заборгованості за комісією.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ТОВ «Мілоан» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не було додано доказів того, що кредитний договір №100100946 від 29.06.2021 року був підписаний відповідачем електронно-цифровим підписом, відтак вважав його неукладеним, тобто таким, який не носить жодних обов`язків для сторін, які зазначені в ньому. Також суд першої інстанції зазначив, що з додатку №1 до договіру факторингу №10Т від 13.10.2021 року неможливо встановити, що позивач набув право вимоги до відповідача, оскільки він не містить жодних ідентифікуючих даних, які б вказували на обставину того, що ТОВ «Мілоан» було відступлено ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги саме за кредитним договором №100100946 від 29.06.2021 року.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції за визначеним порядком частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) за порядком, визначеним частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів того, що кредитний договір, укладений між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем був підписаний відповідачем електронним цифровим підписом, оскільки такі обставини спростовуються матеріалами справи, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6.3 договору сторони погодили, що приймаючи пропозицію товариства щодо укладення договору, позичальник погодився з усіма додатками та невід`ємними частинами (Правилами та Графіком розрахунків) Договору в цілому та підтвердив, що ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

Таким чином, укладаючи кредитний договір у такий спосіб, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо форми його укладення, що передбачено викладеними вище апеляційним судом нормами законодавства.

До позовної заяви було надано відомість про щоденні нарахування та погашення, яка узгоджується із умовами укладеного між сторонами кредитного договору, є чіткою, повною та розгорнутою по складовим кредитного договору. Даних на її спростування матеріали справи не містять.

Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, відтак висновки суду першої інстанції у цій частині є необґрунтованими та такими, що не узгоджуються із матеріалами справи.

Також колегія суддів зазначає, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем не оспорювались в суді.

Також колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором № 100100946 від 29.06.2021 року від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «Діджи Фінанс», з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину.

Судом встановлено, що 13.10.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №10Т, відповідно до умов пункту 2.1. якого, ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується відступити ТОВ «МІЛОАН» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до витягу з додатку до договіру факторингу № 10Т від 13 жовтня 2021 року ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" право вимоги до боржника ОСОБА_1 на загальну суму 46 100,00 грн, з яких: 20 000,00 грн -сума заборгованості за тілом, 24 100,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 2 000,00 грн - сума заборгованості за комісією.

Таким чином, враховуючи вище встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем кредитного договору, а також переходу права вимоги за кредитним договором від ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», а отже заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Звертаючись до суду з позовом, представник ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу домогу в суді першої інстанції в розмірі 6 000,00 грн. Окрім того, в апеляційній скарзі представник позивача просив суд стягнутим з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000,00 грн.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За приписами ч.3ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 28.12.2020 року по справі № 640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом часу.

Разом з тим, за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У додатковій постанові від 19.02.2020 року по справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

На підтвердження витрат на правову допомогу у матеріалах справи наявний договір № 42649746 про надання правової допомоги, укладений ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б.М., детальні описи робіт (наданих послуг), акти про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом на загальну суму 12 000,00 грн.

Аналізуючи зазначене в сукупності, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу подану, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 6 000,00 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000,00 грн.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

При подачі апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 633,60 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 056, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» адвоката Романенка Михайла Едуардовича задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () заборгованість за кредитним договором № 100100946 від 29.06.2021 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 20 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 24 100,00 грн., заборгованість за комісійними винагородами - 2 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 422, 40 грн. та 3 633, 60 грн. за подання апеляційної скарги, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 12 000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: