Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/362/25
Провадження № 2/542/300/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Карась В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В :

03 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (надалі також позивач, ТОВ «Коллект центр») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі також відповідачка, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за договором № 010/0972/82/91811926 від 07 грудня 2018 року у розмірі 29653 грн 40 коп.

Після отримання відповіді від Виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області на запит суду про зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № 02-20/284 (а.с. 55), суд своєю ухвалою 05 березня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 57).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог ТОВ «Коллект центр» посилалось на те, що 07 грудня 2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» (надалі також АТ «Райффайзен Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 010/0972/82/91811926, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику грошові кошти відповідно до умов, передбачених договором, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 07.12.2002 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45 %.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.

У подальшому АТ «Райффайзен Банк» відступило права вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно до Договору відступлення права вимоги № 114/2-47 від 30 листопада 2021 року, у тому числі, за кредитним договором № 010/0972/82/91811926 від 07 грудня 2018 року.

В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору № 10-01/2023 про відступлення права вимоги 10 січня 2023 року, у тому числі, за кредитним договором № 010/0972/82/91811926 від 07 грудня 2018 року.

Отже, до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 010/0972/82/91811926 від 07 грудня 2018 року у загальному розмірі 29653 грн 40 коп., що складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в сумі 19696 грн 98 коп. та заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги в сумі 9956 грн 42 коп.

На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі витрати на судовий збір та витрати на правничу допомогу.

24 березня 2025 року від відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 59-61), за змістом якого ОСОБА_1 просила відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог позивача.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, вона вказала, що зазначені вимоги не можуть бути задоволені, а факти, викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України.

Зазначила, що при поданні позовної заяви позивач не надав Кредитний договір № 010/0972/82/91811926 від 07 грудня 2018 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк» та боржником ОСОБА_1 , а надав лише Заяву про надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/0972/82/91811926 від 07 грудня 2018 року на суму 12 000 грн 00 коп., де кредитором є AT «Райффайзен Банк Аваль» та клієнтом банка є ОСОБА_1 .

Акцентувала увагу, що заява від позичальника про надання кредиту не є доказом та підтвердженням самого факту надання чи отримання кредитних коштів, а служить лише зверненням для отримання позичальником цих коштів.

Також вказала, що при зверненні до суду позивач не надав письмових доказів щодо повідомлення Боржника про відступлення права вимоги шляхом направлення йому письмового повідомлення рекомендованим листом за адресою Клієнта, зазначеною в Заяві, порушивши вимоги пункту 10.7. Заяви про надання кредиту АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 07 грудня 2018 року та вимоги пункту 2.7 Договору відступлення права вимоги № 114/2-47 від 30 листопада 2021 року, щодо повідомлення боржник протягом 10 календарних днів про відступлення новому кредитору Прав Вимоги.

На переконання відповідачки, ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» самостійно змінили суму заборгованості, а саме: зменшили її на 97 грн 14 коп., а суму заборгованості за нарахованими процентами визначити в розмірі 9956 грн 42 коп.

На думку відповідачки, позивачем було здійснено нарахування відсотків за період, під час якого право вимоги належало первісному кредитору АТ «Райффайзен Банк Аваль» та який охоплюється наданим первісним кредитором розрахунком заборгованості.

Вказано, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 коштів відповідно заяви про надання кредиту АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 07 грудня 2018 року та доказів перерахунку кредитних коштів.

Відповідачкою зазначено, що позивачем, були здійснені витрати на правову допомогу у сумі 9000 грн 00 коп., які не підтверджені належними доказами по справі, а тому не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

01 квітня 2025 року від представника позивача черезЄдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» до суду надійшли пояснення (а.с. 63-67), в якому він просив задовольнити в повному обсязі позовну заяву ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3.1 Заяви про надання кредиту, строк Кредиту встановлений пунктом 1.4. Заяви без укладання додаткових заяв (договорів) до Заяви, Банк має право подовжити Строк Кредиту на той самий строк, за умови, що на останній Робочий день Строку Кредиту Банк не отримав листа Клієнта про відмову від подовження Строку Кредиту. Використання Клієнтом за рахунок Кредиту будь-якої суми коштів після подовження Строку Кредиту розглядається Сторонами як згода Клієнта на подовження Строку Кредиту.

Вказано, що від позичальника не було отримано листа про відмову від продовження строку кредиту, а тому, строк кредиту продовжено на строк, зазначений в пункті 1.4 Договору (Заяви) на 4 роки. Тобто, із врахуванням вищезазначених умов та частини 1 статті 512, статті 514 ЦК України, ТОВ «Вердикт Капітал» правомірно донараховано відсотки за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, протилежного відповідачем не доведено.

Представником позивача зазначено, що відступлення права вимоги жодним чином не впливає на кредитні зобов`язання позичальника. Окрім того, обов`язок повідомлення про відступлення права грошової вимоги лежав на попередніх кредиторах, а саме на АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно.

Вказано, що при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним, відповідно до вимог статті 516 ЦК України.

Факт видачі кредиту підтверджено випискою по рахунку відповідачки, зворотного останньою не доведено.

Щодо витрат на правничу допомогу, представником позивача зазначено, що оплата таких послуг проводиться на підставі рахунку для оплати у відповідності до пункту 4.2 Договору, який виставляється після винесення рішення суду, адже можуть бути понесені додаткові витрати.

Також, з посиланням на позицію, зазначену у постановах Верховного Суду (справи № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18) представником позивача вказано, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, на переконання представника позивача, заявлена до стягнення сума витрат позивача є співмірною зі складністю даної справою, зворотного відповідачем не доведено.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 73), у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без його участі (а.с. 3 - зі звороту).

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 72), про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяви про розгляд справи без її участі не надавала.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 07 грудня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено Договір банківського обслуговування № 010/0972/82/91811926, шляхом підписання заяви про надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/0972/82/91811926 (тип Кредиту кредитування рахунку) (надалі також Заява), за умовами якого відповідачці відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом у розмірі 12000 грн 00 коп. до 07 грудня 2022 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 45% річних.

Відповідно до підпунктів 1.1-1.5. розділу 1 Заяви вказано, що за умовами цієї Заяви, з Дати початку кредитування Клієнт має право отримати, а Банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на Картковому рахунку № 0/ (далі КР), надати Клієнту в межах Поточного ліміту кошти (Кредит), а Клієнт зобов`язаний повернути Банку Кредит та сплатити проценти за його користування (далі - Проценти). Кредит надається шляхом зарахування коштів Кредиту на КР одночасно з ініціюванням Клієнтом обов`язків найманого працівника. Максимальний ліміт Кредиту складає триста тисяч гривень (далі - Максимальний ліміт), в межах якого встановлюється поточний ліміт Кредиту (далі - Поточний ліміт). Максимальний та Поточний ліміт далі по тексту Заяви - Ліміти. Розмір Поточного ліміту на дату підписання Заяви 12000,00 (дванадцять тисяч гривень 0 копійок ) гривень. Строк Кредиту - сукупність Періодів, протягом яких Банк визначає Поточний ліміт відповідно до пункту 2 Заяви. На дату підписання Заяви Строк Кредиту становить 48 місяців, що починається з «07» Грудня 2018 р. (далі - Дата початку кредитування) та закінчується «07» Грудня 2022 р. (далі - Дата закінчення Строку користування Кредитом). Проценти (за користування Кредитом), в тому числі за користування Недозволеним овердрафтом - процентна ставка фіксована. 45.0% річних.

Згідно з пунктом 3.1 Розділу 3 Заяви, зазначено, що строк Кредиту встановлений пунктом 1.4. Заяви. Без укладання додаткових заяв (договорів) до Заяви. Банк має право подовжити Строк Кредиту на той самий строк, за умови, що на останній Робочий день Строку Кредиту Банк не отримав листа Клієнта про відмову від подовження Строку Кредиту. Використання Клієнтом за рахунок Кредиту будь-якої суми коштів після подовження Строку Кредиту розглядається Сторонами як згода Клієнта на подовження Строку Кредиту.

Відповідно до пункту 10.7. Розділу 10 Заяви, Банк має право без згоди Клієнта відступити свої права вимоги за Кредитом, у тому числі за Недозволеним овердрафтом, будь-якій особі або обтяжити ці права іншим чином. З моменту відступлення Банком права вимоги, КР закривається, погашення заборгованості за Кредитом здійснюється Клієнтом на рахунки нового кредитора.

Відповідачка також 30 листопада 2018 року підписала кредитну картку Заяву на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», в якій просила встановити ліміт кредитування до поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів платіжних карток у розмірі та на умовах, що зазначені у ній. Відповідно до якої сума ліміту кредитування: 12000 грн, термін: 48 міс, тарифна модель: ТМ «Кредитна картка «Хочу картку», платіжна картка: MasterCard World «Хочу-картка» |(а.с. 19).

Також, відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» (а.с. 20-22).

Відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_1 за період з 07.12.2018 по 30.11.2021 підтверджується факт користування відповідачкою кредитними коштами (а.с. 23-зі звороту-26).

Відповідно до розрахунку заборгованості по картковому кредиту, загальна заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Райффайзен Банк» за договором № 010/0972/82/91811926 від 07 грудня 2018 року, станом на 30 листопада 2021 року склала 19794 грн 12 коп., зокрема: заборгованість за дозволеним овердрафтом 12000 грн 00 коп., заборгованість за недозволеним овердрафтом 7696 грн 98 коп., заборгованість за відсотками 97 грн 14 коп.

АТ «Райффайзен Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала.

30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги № 114/2-47, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах, зокрема, і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/0972/82/91811926(а.с. 35-37).

Відповідно до пункту 2.1 договору, зазначено, що на умовах, встановлених цим Договором та відповідно до статей 512-519 Цивільного кодексу України, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору за плату, а Новий кредитор приймає належні первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників (Портфель Заборгованості).

Згідно з пунктом 2.6. договору, відступлення Прав Вимоги за Договором здійснюється без згоди Боржників за Кредитними договорами.

Відповідно до платіжного доручення № 306770027 від 30 листопада 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило АТ «Райффайзен Банк Аваль» суму фінансування згідно з договором відступлення прави вимоги № 114/2-47 від 30.11.2021 (а.с. 38).

Згідно з Реєстром боржників від 15 грудня 2021 року до Договору про відступлення права вимоги № 114/2-47 від 30 листопада 2021 року до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 010/0972/82/91811926 від 30 листопада 2021 року боржник ОСОБА_1 (а.с. 38 - 40) в сумі 19794 грн 12 коп.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах, зокрема, і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/0972/82/91811926 від 30 листопада 2021 року(а.с. 41-43).

Відповідно до пункту 2.1. договору, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом -- «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором.

10 січня 2023 року «Первісним кредитором» та «Новим кредитором» підписаний акт прийому-передачі Реєстру Боржників (а.с. 43-зі звороту) та акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року (а.с. 44).

Відповідно до Реєстру боржників від 10 січня 2023 року до Договору № 10-01/2023 про відступлення права вимоги від 10 січня 2023 року до ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги за кредитним договором № 010/0972/82/91811926 від 30 листопада 2021 року- боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості за основним зобов`язанням 19696 грн 98 коп., сума заборгованості за нарахованими за процентами 9956 грн 42 коп. (а.с. 5, 45-46).

Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до кредитного договору № 010/0972/82/91811926 від 30 листопада 2021 року виконав в повному обсязі.

В свою чергу, відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов кредитного договору № 010/0972/82/91811926 від 30 листопада 2021 року за відповідачем рахується заборгованість узагальному розмірі 29653 грн 40 коп., що складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в сумі 19696 грн 98 коп., та заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 9956 грн 42 коп.

З огляду на викладене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Висновки щодо правозастосування

Судом встановлено, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 07 грудня 2018 року укладений Договір банківського обслуговування № 010/0972/82/91811926, відповідно до якого відповідачці на її картковий рахунок встановлений кредитний ліміт в сумі 12000 грн, строком на 48 місяців, із 07 грудня 2018 року по 07 грудня 2022 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 45% річних.

Відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_1 за період з 07.12.2018 по 30.11.2021 підтверджується факт користування відповідачкою кредитними коштами (а.с. 23-зі звороту-26).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не виконала належним чином умови договору щодо повернення отриманої суми кредиту за договором № 010/0972/82/91811926 від 07 грудня 2018 року та не сплатила нараховані проценти.

Доказів на спростування факту укладення кредитного договору та факту отримання кредитних коштів відповідачкою не надано.

Щодо аргументу відповідачки про те, що заява про надання кредиту не є доказом та підтвердженням факту надання чи отримання кредитних коштів, а є лише зверненням для отримання позичальником цих коштів, суд зазначає наступне.

При укладенні договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже,відповідачка приєдналась до умов договору, шляхом підписання заяви про надання кредиту. Відповідна заява містить власноручний підпис відповідачки, що останньою не спростовано.

Як вбачається із матеріалів справи позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надав можливість відповідачці розпоряджатись кредитним коштами в межах встановленого кредитного ліміту.

Щодо аргументів відповідачки про самостійну зміну ТОВ «Вердикт Капітал» нарахованих процентів за користування кредитними коштами в сумі 9956 грн 42 коп. та зменшення суми основаного зобов`язання 97 грн 14 коп., суд зазначає наступне.

ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору № 114/2-47 від 30.11.2021 набуло статусу нового кредитора закредитним договором № 010/0972/82/91811926 від 07 грудня 2018 року, отримало право вимоги до ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним кредитним договором.

Згідно з Реєстром боржників від 15 грудня 2021 року до Договору про відступлення права вимоги № 114/2-47 від 30 листопада 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором № 010/0972/82/91811926 від 30 листопада 2021 року у загальному у розмірі 19794 грн 12 коп. із них: сума заборгованості за основною сумою боргу 19696 грн 98 коп., сума заборгованості за відсотками 97 грн 14 коп. (а.с. 40).

Судом встановлено, що оскільки від ОСОБА_1 не було отримано листа про відмову від продовження строку кредиту, строк кредиту було продовжено на строк, зазначений в пункті 1.4 Договору (Заяви) на 4 роки, що відповідає пункту 3.1. договору кредиту.

Тобто, із врахуванням вищезазначених умов та частини 1 статті 512, статті 514 ЦК України, ТОВ «Вердикт Капітал» правомірно донараховано відсотки за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, за період з 30.11.2021 (дата отримання права вимоги до відповідачки) по 09.01.2023 в сумі 9859 грн 28 коп. Протилежного відповідачем не доведено, оскільки умовами договору, зокрема пунктом 3.1 Заяви про надання кредиту, передбачено, що строк Кредиту встановлений пунктом 1.4. Заяви. Без укладання додаткових заяв (договорів) до Заяви, Банк має право подовжити Строк Кредиту на той самий строк, за умови, що на останній Робочий день Строку Кредиту Банк не отримав листа Клієнта про відмову від подовження Строку Кредиту. Використання Клієнтом за рахунок Кредиту будь-якої суми коштів після подовження Строку Кредиту розглядається Сторонами як згода Клієнта на подовження Строку Кредиту.

Отже, ТОВ «Вердикт Капітал» нараховані проценти згідно з кредитним договором з моменту відступлення права вимоги, а саме з 30 листопада 2021 року по 09 січня 2023 року на суму 9859 грн 28 коп. Суму основного зобов`язання ТОВ «Вердикт Капітал» не змінював.

В подальшому, ТОВ «Коллект центр» на підставі договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, набуло статус нового кредитора за кредитним договором № 010/0972/82/91811926 від 30 листопада 2021 року, отримало право вимоги до ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним кредитним договором.

За змістом Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення права вимоги від 10 січня 2023 року до ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги за кредитним договором № 010/0972/82/91811926 від 30 листопада 2021 рокуу розмірі 29653 грн 40 коп., з них: сума заборгованості за основним зобов`язанням 19696 грн 98 коп. (нарахована ще первісним кредитором), сума заборгованості за нарахованими за процентами 9956 грн 42 коп. (97 грн 14 коп. нараховані первісним кредитором, 9859 грн 28 коп. нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» с межах строку кредитування).

Щодо повідомлення боржника про заміну кредиторів та перерахунку суми боргу, суд зазначає наступне.

Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відступлення права вимоги жодним чином не впливає на кредитні зобов`язання позичальника, а саме: повідомлення відповідачки про відступлення права грошової вимоги щодо АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал».

З огляду на те, що, що відповідачка не отримала повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким ОСОБА_1 не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним, відповідно до вимог статті 516 ЦК України.

Поряд з цим, відповідачка не надала жодних доказів щодо виконання своїх кредитних зобов`язань ані перед первісним кредитором, ані перед наступними кредиторами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання щодо повернення суми заборгованості за кредитом в повному обсязі не виконала ані перед первісними кредиторами, ані перед новим кредитором - ТОВ «Коллект центр», яке набуло право вимоги за відповідним кредитним договором на підставі договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачка ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк кошти та нараховані проценти за користування кредитом не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за зобов`язанням, яка складається із суми кредиту 19696 грн 98 коп., по процентах у розмірі 9956 грн 42 коп.

Відповідачка належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інший розмір, ніж зазначено позивачем, не надала, як і не надала власний розрахунок.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, враховуючи наявність у ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача у повному обсязі, а саме: стягнути заборгованість за договором № 010/0972/82/91811926 від 07 грудня 2018 року у розмірі 29653 грн 40 коп., що складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в сумі 19696 грн 98 коп. та заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги в сумі 9956 грн 42 коп., оскільки зазначена сума підтверджена позивачем та відповідачкою не спростована.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп.

Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачки по справі ОСОБА_1 у розмірі 2422 грн 40 коп.на користь позивача ТОВ «Коллект Центр».

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн 00 коп.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року (а.с. 10-11), прайс-лист Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» із зазначенням виду послуг та ціни роботи (а.с. 11-зі звороту-12), заявку на надання юридичної допомоги № 152 від 01 січня 2025 року щодо супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (а.с. 13), в якій вказано про надання наступних правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням ТОВ «Коллект Центр»: надання усної консультації - 3000 грн (дві години роботи), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 6000 грн (дві години роботи), всього 4 годин роботи становить 9000 грн, витяг з Акта № 1 про надання юридичної допомоги на загальну суму 9000 грн від 31 січня 2025 року (а.с. 14).

Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Поряд з цим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі наявні підстави для стягнення із відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрат на правничу допомогу, проте у зменшеному до 4000 грн 00 коп. розмірі, що є співмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 280-281 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ) суму заборгованості за договором № 010/0972/82/91811926 від 07 грудня 2018 року у розмірі 29653 грн 40 коп. (двадцять дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят три гривні сорок копійок), що складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в сумі 19696 грн 98 коп. (дев`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто шість гривень дев`яносто вісім копійок), та заборгованості за процентами в сумі 9956 грн 42 коп. (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість гривень сорок дві копійки).

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн 00 коп. (чотири тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва