Справа № 159/5210/24 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю.
Провадження № 22-ц/802/406/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Черняк О. В.,

з участю прокурора Скучинського Л. Є.,

представників відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області до Ковельської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації та зобов`язання до вчинення дій, за апеляційною скаргою відповідача Ковельської міської ради на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року керівник Ковельської окружної прокуратури Волинської області Новосад Ю. О. звернувся в суд з позовом в інтересах держави до відповідачів Ковельської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Ковельською окружною прокуратурою Волинської області, при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено порушення інтересів держави під час використання земель комунальної форми власності. Відповідно до пункту 2 рішення Ковельської міської ради № 8/27 від 31 березня 2016 року надано згоду на поновлення договору оренди землі для городництва ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0023, площею 1200 кв. м., по АДРЕСА_1 терміном на 5 років. На підставі вказаного рішення між ОСОБА_2 та Ковельською міською радою 15 квітня 2016 року було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 1200 кв. м., яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 5 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 включно. Згідно з пунктом 14 вказаного договору цільове призначення земельної ділянки - для городництва. Згідно з відомостями з Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером :09:003:0023, площею 1200 кв. м., сформована як об`єкт цивільних прав 10 жовтня 2011 року та перебуває у комунальній власності. Рішення Ковельської міської ради № 8/27 від 31 березня 2016 року є первинним документом на підставі якого виникли договірні відносини між ОСОБА_2 та Ковельською міською радою. У подальшому, рішенням Ковельської міської ради № 9/117 від 24 червня 2021 року надано згоду на поновлення вищезазначеного договору оренди на цих же умовах та 13 липня 2021 року між ОСОБА_2 та Ковельською міською радою укладено додаткову угоду до договору оренди, за умовами якої договір оренди № 1/65 від 15 квітня 2016 року укладено терміном на 5 років, до 24 травня 2026 року. Відповідно до розрахунку орендної плати на 2021 рік, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1858,57 грн, а орендна плата - 223,03 грн в рік. Шляхом опрацювання відомостей про геопросторове розміщення земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0023 за даними офіційного вебпорталу Національної кадастрової системи «Державний земельний кадастр» та згідно Генерального плану міста Ковель, затвердженого рішенням Ковельської міської ради № 21/48 від 23 березня 2017 року, встановлено, що формування вказаної земельної ділянки здійснено всупереч зазначеної містобудівної документації у межах території житлової та садибної забудови. Враховуючи визначення цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0023 - для ведення городництва, надання її в оренду для ведення городництва, вважає таким, що не відповідає Генеральному плану міста Ковель. Просив: 1) визнати незаконним та скасувати пункт 2 рішення Ковельської міської ради № 8/27 від 31 березня 2016 року «Про поновлення договорів оренди для городництва»; 2) визнати незаконним та скасувати рішення Ковельської міської ради № 9/117 від 24 червня 2021 року «Про реалізацію переважного права на укладання (поновлення) договору оренди землі для городництва на новий строк ОСОБА_2 »; 3) визнати недійсним договір № 1/65 від 15 квітня 2016 року оренди земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0023, укладений між Ковельською міською радою та ОСОБА_2 , з урахуванням додаткової угоди від 13 липня 2021 року; 4) скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0023 в Державному земельному кадастрі; 5) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0023 площею 1200 кв. м.; 6) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності Ковельської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0023 площею 1200 кв. м.; 7) зобов`язати ОСОБА_2 повернути Ковельській територіальній громаді в особі Ковельської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0023, площею 1200 кв. м. Також просив стягнути з відповідачів Ковельської міської ради та ОСОБА_2 в користь Волинської обласної прокуратури понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 16 956,80 грн.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2025 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасувано пункт 2 рішення Ковельської міської ради № 8/27 від 31.03.2016 року «Про поновлення договорів оренди для городництва». Визнано незаконним та скасовано рішення Ковельської міської ради № 9/117 від 24 червня 2021 року «Про реалізацію переважного права на укладання (поновлення) договору оренди землі для городництва на новий строк ОСОБА_2 ». Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0023 № 1/65 від 15 квітня 2016 року, укладений між Ковельською міською радою та ОСОБА_2 , з урахуванням додаткової угоди від 13 липня 2021 року. Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0023 в Державному земельному кадастрі. Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0023, площею 1200 кв. м. Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності Ковельської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0023, площею 1200 кв. м. Зобов`язано ОСОБА_2 повернути Ковельській територіальній громаді в особі Ковельської міської ради Волинської області земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0023, площею 1200 кв. м. Стягнуто з Ковельської міської ради Волинської області, ОСОБА_2 судові витрати по справі в сумі 16 956,80 грн в рівних частках з кожного.

Відповідач Ковельська міська рада подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду, вважає його передчасним і незаконним. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував та не дослідив у повному обсязі всі обставини справи та не врахував норми матеріального та процесуального права, норми чинного законодавства. Первинним документом на підставі якого у ОСОБА_2 виникло право користування земельною ділянкою площею 1200 кв. м. на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :09:003:0023) для ведення городництва та договірні відносини між ОСОБА_2 та Ковельською міською радою є рішення Ковельської міської ради від 28 квітня 2011 року за № 9/10 «Про надання та відмову в наданні громадянам в оренду земельних ділянок, поновлення договорів оренди землі» та договір оренди землі, укладений 17 червня 2011 року між Ковельською міською радою та ОСОБА_2 , зареєстрований у відділі Держгеокадастру в м. Ковелі у Державному реєстрі земель 10 жовтня 2011 року за № 000085. Рішенням Ковельської міської ради № 8/27 від 31 березня 2016 року ОСОБА_2 надавалася згода на поновлення договору оренди землі для городництва без права зміни цільового призначення (за статтею 33 Закону України «Про оренду землі»), а не надання її ОСОБА_2 у порядку, встановленому статтею 36 Земельного Кодексу України, як про це зазначено в рішенні суду. У подальшому рішеннями міської ради ОСОБА_2 лише надавалася згода на реалізацію переважного права на укладання (поновлення) договору оренди землі для городництва без права зміни цільового призначення. У земельному та містобудівному законодавстві немає заборони на тимчасове використання земельної ділянки для городництва в межах садибної забудови, визначеної генеральним планом населеного пункту. При розробленні у 2011 році технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 було встановлено наявність двох видів угідь: землі під житлову забудову та рілля. Отже, частина території фактично використовувалася як землі сільськогосподарського призначення. Вважають, що у них були законні підстави для надання в тимчасове користування спірної земельної ділянки для городництва на період розроблення детального плану території для розміщення житлової забудови, зворотного прокуратурою не доведено. З урахуванням вимог генерального плану міста щодо довгострокової стратегії планування та забудови території, у тому числі етапності освоєння території, Ковельською міською радою встановлено короткостроковий термін оренди спірної земельної ділянки (5 років). Суд також не врахував заперечення, викладені у відзиві на позов, про те, що державну реєстрацію спірної земельної ділянки здійснило Управління Держземагенства в Ковельському районі, а не Ковельська міська рада. Не обґрунтовано та в повному обсязі не досліджено питання дотримання прокурором позовної давності, а також факту наявності порушення інтересів держави, не зазначено які інтереси територіальної громади порушені для підтвердження права на представництво прокурором. Задоволення позовних вимог прокурора не відстоює інтереси держави чи територіальної громади, оскільки не буде надходити плата за користування землею, вона буде використовуватися без правовстановлюючих документів, оскільки натепер відсутня затверджена містобудівна документація, яка передбачає можливість використання цієї території для містобудівних потреб. Просили рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2025 року в цій справі скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу керівник Ковельської окружної прокуратури Волинської області Новосад Ю. О. зазначив, що договір оренди від 17 червня 2011 року припинив свою дію, натомість між сторонами укладено новий договір на підставі рішення міської ради № 827 від 31 березня 2016 року, тому саме таке рішення міської ради разом із договором оренди земельної ділянки № 1/165 від 15 квітня 2016 року є первинним документами на підставі яких між сторонами виникли правовідносини. Визначення цільового призначення спірної земельної ділянки «для городництва» не відповідає Генеральному плану міста Ковель за 2008 рік. Така ділянка може бути надана для містобудівних потреб, а не для сільськогосподарських. Під час реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі неправильно визначено їх цільове призначення як землі сільськогосподарського призначення при тому, що вказані земельні ділянки відносяться до земель загального користування та частково житлової та громадської забудови. За таких обставин вважає, що подальша наявність відомостей щодо спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей та унеможливить відновлення порушеного права територіальної громад. Зазначає, що про наявність порушень земельного законодавства йому стало відомо у червні 2024 року. Позов спрямований на відновлення порушеного інтересу держави та територіальної громади м. Ковель на належне розпорядження землями комунальної форми власності. Просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2025 року в цій справі без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники відповідача ОСОБА_1., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали вимоги апеляційної скарги відповідача Ковельської міської ради, просили її задовольнити з викладених у ній підстав. Прокурор Скучинський Л. Є. просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про її задоволення.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Ковельської міської ради від 28 квітня 2011 року № 9/10 «Про надання та відмову у наданні громадянам в оренду земельних ділянок, поновлення договорів оренди землі», ОСОБА_2 надано в оренду для городництва земельну ділянку, без зміни цільового призначення, площею 1200 кв. м., по АДРЕСА_1 , терміном на 5 років.

Відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , від 2010 року (розробник - ПП ОСОБА_6 ), угіддя, передані ОСОБА_2 всього становлять 1700 кв. м., з них передані у власність - 500 кв. м. (забудовані землі), передані в оренду - 1200 кв. м. (вільні від забудови).

17 червня 2011 року між Ковельською міською радою та ОСОБА_2 на підставі вищезгаданого рішення ради, було укладено договір оренди землі площею 1200 кв. м. по АДРЕСА_1 , № 11/85 на 5 років до 28 квітня 2016 року. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у м. Ковелі Волинської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10 жовтня 2011 року за № 00085.

Згідно з інформації з Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею 0,1200 кв. м. розташованої у АДРЕСА_1 , встановлено, що для державної реєстрації земельної ділянки 10 жовтня 2011 року відділом Держкомзему у м. Ковелі Волинської області державному реєстратору було подано Технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 25 червня 2011 року (розробник - ТОВ «Центр Ковельгеодезія», ОСОБА_7 ). Земельна ділянка була зареєстрована як така, що відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення - 01.07 «для городництва». Відомості про вказане цільове призначення відображені у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 04. Таке ж цільове призначення зазначено в Інформації про грошову оцінку земельної ділянки відділу Держкомзему у м. Ковелі Волинської області від 14 червня 2011 року: земельна ділянка «для городництва» площею 0,1200 кв. м. по АДРЕСА_1 , що передавалася в оренду користувачу ОСОБА_2 на підставі рішення міської ради № 9/10 від 28 квітня 2011 року не містить забудови, а є сільськогосподарським угіддям загальною площею 0,1200 кв. м.

В матеріалах справи відсутній акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Волинській області яким би встановлювалося, що рішення Ковельської міської ради від 28 квітня 2011 року № 9/10 та Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 25 червня 2011 року (розробник ТОВ «Центр Ковельгеодезія»), на підставі яких 10 жовтня 2011 року зареєстровано земельну ділянку :09:003:0023, не відповідає актуальному на час формування та реєстрації земельної ділянки Генплану м. Ковеля (за критерієм функціонального призначення).

Підпунктом 2 пункту 1 рішення Ковельської міської ради від 31 червня 2016 року № 8/27 «Про поновлення договорів оренди землі для городництва», ОСОБА_2 надано згоду на поновлення договору оренди землі для городництва на земельну ділянку :09:003:0023 терміном на 5 років.

На підставі вказаного рішення між ОСОБА_2 та Ковельською міською радою 15 квітня 2016 року укладено договір оренди № 1/65 земельної ділянки загальною площею 1200 кв. м., яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 5 років, тобто до 31 березня 2021 року включно.

Рішенням Ковельської міської ради від 24 червня 2021 року № 9/117 «Про реалізацію переважного права на укладання (поновлення) договору оренди землі для городництва на новий строк ОСОБА_2 » надано згоду на реалізацію переважного права на укладання (поновлення) договору оренди землі для городництва на земельну ділянку :09:003:0023 терміном на 5 років та 13 липня 2021 року укладено додаткову угоду до договору оренди землі № 1/65 від 15 квітня 2016 року.

Згідно вищезазначеної додаткової угоди, договір оренди № 1/65 від 15 квітня 2016 року укладено терміном на 5 років, до 24 квітня 2026 року.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЗК України, до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, що мають особливий правовий режим.

Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Держкомзему України № 548 від 23 липня 2010 року визначено поділ земель на окремі види цільового призначення, що характеризується власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних обєктів, не передбачено на землях житлової та громадської забудови (секція «В») ведення такого виду діяльності як городництво. Натомість, ведення городництва, як вид діяльності, входить до секції «А» - землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до статті 39 ЗК України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно зі статтею 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Статтею 123 ЗК України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідно до частини третьої статті 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною третьою статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакціях станом на день прийняття Ковельською міською радою рішення № 9/10 від 28 квітня 2011 року, на час розробки ТОВ «Центр Ковельгеодезія» 25 червня 2011 року Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок та державної реєстрації спірної земельної ділянки), Планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Статтею 17 цього Закону визначено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Згідно з частинами дев`ятою, десятою цієї статті зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п`ять років. Такі зміни вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту. Питання про дострокове внесення змін до генерального плану населеного пункту може порушуватися перед відповідною сільською, селищною, міською радою відповідною місцевою державною адміністрацією. У разі виникнення державної необхідності рішення щодо доцільності внесення змін до генерального плану населеного пункту приймається Кабінетом Міністрів України. Генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання.

Статтею 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакціях станом на день прийняття Ковельською міською радою рішення № 9/10 від 28 квітня 2011 року, на час розробки ТОВ «Центр Ковельгеодезія» 25 червня 2011 року Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок та державної реєстрації спірної земельної ділянки) визначалися особливості регулювання земельних відносин при здійсненні містобудівної діяльності. Так, частинами першою другою цієї статті було встановлено, що документація із землеустрою розробляється з урахуванням положень плану зонування та/або детального плану території. Зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій.

За частинами третьою, четвертою цієї статті (набирали чинності (з урахуванням внесених змін) з 01 січня 2013 року на підставі підпункту 1 пункту 1 розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону), у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється . Зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

При формуванні та реєстрації спірної земельної ділянки у 2011 році не відбувалась зміна її цільового призначення - така реєстрація здійснювалась вперше, як і вперше встановлювалося її цільове призначення на підставі рішення Ковельської міської ради № 9/10 від 28 квітня 2011 року (яким, зокрема, доручено відділу Держкомзему у м. Ковелі Волинської області внести зміни в кадастрову документацію по обліку земель міста) та розробленої ТОВ «Центр Ковельгеодезія» 25 червня 2011 року Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Згідно з Генеральним планом міста Ковеля, затвердженим в 2008 році, територія, на якій пізніше у 2010 році було виділено земельну ділянку площею 0,1200 кв. м. по АДРЕСА_1 , для подальшої передачі в оренду відповідачу ОСОБА_2 , за функціональним призначенням належала до зони житлової садибної забудови.

Прокурор просить скасувати державну реєстрацію спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, яка була здійснена у жовтні 2011 року, оскільки її цільове призначення було визначено неправильно.

За змістом статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц вказано, що виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права раніше.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність треба обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-1852цс16 і Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц та від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц).

Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.

Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 та від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16.

Цільове призначення земельної ділянки :09:003:0023 «для городництва» уперше було визначене рішенням Ковельської міської ради № 9/10 від 28 квітня 2011 року і таке цільове призначення було первинним при державній реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі 10 жовтня 2011 року (здійснене на підставі документації із землеустрою - Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 25 червня 2011 року, розробник ТОВ «Цетр Ковельгеодезія»).

Доводи прокурора про те, що про порушення інтересів держави стало відомо лише після опрацювання матеріалів щодо правомірності використання орендарями земельних ділянок на території Ковельського району (інформації реєстру речових прав на нерухоме майно) у 2024 році підлягають відхиленню.

Проведення прокурором перевірок та виконання покладених на нього законом повноважень не може впливати на момент, з якого орган, уповноважений на захист інтересів держави в спірних правовідносинах, довідався або міг довідатися про порушення своїх прав (постанова Верховного Суду від 24 січня 2024 року в справі № 369/7429/20).

Органи прокуратури як станом на 2011 рік, так і на 2016 рік були наділені повноваженнями прокурорського нагляду за додержанням законодавства при прийнятті актів органами влади, у тому числі органів місцевого самоврядування, органів Держкомзему тощо, в зв`язку з чим також могли та мали об`єктивну можливість довідатися про порушення прав держави з моменту державної реєстрації земельної ділянки Відділом Держкомзему у м. Ковелі Волинської області 10 жовтня 2011 року.

Отже, прокурором пропущено загальну позовну давність. Звернення до суду із позовною вимогою про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0023 відбулося у жовтні 2011 року, через 13 років після державної реєстрації спірної земельної ділянки, у зв`язку із чим в задоволенні такої вимоги необхідно відмовити.

Частиною другою статтею 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції, чинній на час державної реєстрації спірної земельної ділянки (10 жовтня 2011 році), та на час прийняття Ковельською міською радою рішень № 8/27 від 31 березня 2016 року «Про поновлення договорів оренди для городництва», № 9/117 від 24 червня 2021 року «Про реалізацію переважного права на укладання (поновлення) договору оренди землі для городництва на новий строк ОСОБА_2 ») встановлено, що зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій.

За статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з частиною 5 статті 126 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення договору оренди від 17 червня 2011 року) право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до пунктів 1. 3, 1. 7, 3. 3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему України від 04 травня 1999 року № 43 (зі змінами станом на 2011 рік), право оренди землі - оформляється договором згідно із Законом України «Про оренду землі». Договір оренди землі на земельну ділянку, що перебуває у державній або комунальній власності, укладається між відповідною державною адміністрацією, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, Кабінетом Міністрів України у межах їх повноважень або органом місцевого самоврядування: сільською, селищною, міською радами, та особою, яка бажає одержати земельну ділянку в оренду. Порядок ведення книги записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі встановлюється наказом Держкомзему України.

Згідно з Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим Наказом Держкомзему України 02 липня 2003 року № 174, (чинний станом на 2011 рік), державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК.

З матеріалів справи встановлено, що вперше право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :09:003:0023 було зареєстроване з ОСОБА_2 10 жовтня 2011 року у день реєстрації відділом Держкомзему у м. Ковелі Волинської області Договору оренди землі від 17 червня 2011 року у Державному реєстрі земель (запис № 0085). Саме 10 жовтня 2011 року ОСОБА_2 виникло право постійного користування такою земельною ділянкою.

Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній станом на 17 червня 2011 року та на 15 квітня 2016 року) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

За пунктом 8 Договору оренди землі від 17 червня 2011 року строк дії договору 5 років (до 28 квітня 2016 року). Для поновлення договору оренди землі орендар зобов`язаний повідомити про таке поновлення орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору (28 березня 2016 року).

Ковельська міська рада та ОСОБА_2 15 квітня 2016 року уклали Договір оренди землі № 1/65 на новий строк - 5 років (до 31 березня 2021 року включно, пункт 8 Договору). Підставою для укладення такого договору стало рішення Ковельської міської ради № 8/27 від 31 березня 2016 року (пункт 2) «Про поновлення договорів оренди землі для городництва».

Право ОСОБА_2 на постійне користування спірною земельною ділянкою виникло не у момент укладення договору оренди землі № 1/65 від 15 квітня 2016 року, а на час укладення такого договору вже існувало з моменту внесення 10 жовтня 2011 року відділом Держкомзему у м. Ковелі Волинської області запису № 0085 про реєстрацію Договору оренди землі від 17 червня 2011 року у Державний реєстр земель та було продовжене на строк до 31 березня 2021 року включно, а з урахування Додаткової угоди від 13 липня 2021 року до договору № 1/65 від 15 квітня 2016 року - до 24 червня 2026 року включно.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи, що рішення Ковельської міської ради № 9/10 від 28 квітня 2011 року та Договір оренди землі від 17 червня 2011 року, які є підставою набуття відповідачем ОСОБА_2 права оренди земельною ділянкою, прокурором не оскаржуються, і суд відмовляє у позовній вимозі про скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки з цільовим призначенням для городництва в ДЗК у зв`язку із застосуванням позовної давності, то відсутні правові підстави для визнання незаконним та скасування рішень Ковельської міської ради від 31 березня 2016 року № 8/27 та від 24 червня 2021 року № 9/117, визнання недійсним договору оренди землі від 15 квітня 2016 року № 1/65 з урахуванням додаткової угоди від 13 липня 2021 року.

Державна реєстрація речових прав відповідача Ковельської міської ради - права власності (комунальна), та відповідача ОСОБА_2 - права оренди земельної ділянки :09:003:0023, у такому випадку, а також з урахуванням чинності актів та правочинів, на підставі яких таку реєстрацію здійснено, та використання відповідачем землі за його цільовим використанням, скасуванню не підлягає.

Вищевказане у своїй сукупності виключає твердження про те, що ОСОБА_2 користується спірною земельною ділянкою без достатніх правових підстав, а тому щодо такого відповідача не підлягає задоволенню позовна вимога негаторного характеру.

Отже, підстави для задоволення позову прокурора відсутні.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги відповідача Ковельської міської ради, скасування рішення суду та ухвалення апеляційним судом нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, судові витрати, понесені сторонами в цій справі покладаються на позивача у порядку, визначеному статтею 141 ЦПК України.

За подання вищевказаної апеляційної скарги відповідач Ковельська міська рада сплатила судовий збір у розмірі 40 696,32 грн, на підтвердження чого приєднала до апеляційної скарги платіжну інструкцію № 197 від 06 березня 2025 року з такими реквізитами: платник - Виконком Ковельської міської ради, код платника - 04051313, рахунок платника UA0024006, надавач платіжних послуг платника - Державна казначейська служба України, м. Київ; отримувач - ГУК у Волин.обл/м.Луцьк/22030101, код отримувача - 38009371, рахунок отримувача - UA0003550, надавач платіжних послуг отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО отримувача - 899998; коротка назва отримувача - ГУДКCУ у Волинській області; сума - 40 696,32 грн (сорок тисяч шістсот дев`яносто шість гривень тридцять дві копійки), призначення платежу - 0210150;2800;21375504; судовий збір за позовом Ковельської міськради, на ріш.суду від 22 січня 2025 року по справі №159/5210/24, Волинський апеляційний суд». Оригінал платіжної інструкції в матеріалах справи відсутній.

Згідно з випискою з Автоматизованої системи документообігу суду про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 07 березня 2025 року номер документа квитанції - 197, дата документу - 06 березня 2025 року, дата зарахування на казначейський рахунок - 06 березня 2025 року, ідентифікатор документа в Казначействі - 788704050.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частинами другою, п`ятою статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Керівник Ковельської окружної прокуратури Волинської області (позивач) за подання позовної заяви в цій справі згідно з копією платіжної інструкції № 1718 від 09 серпня 2024 року сплатив 16 956,80 грн судового збору. Судовий збір за подання через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» апеляційної скарги внесено відповідачем Ковельською міською радою в більшому розмірі, ніж встановлено законом - 40 696,32 грн грн замість необхідних 20 348,16 грн (16 956,80 * 1,5 * 0,8). Сума надміру сплаченого судового збору становить 20 348,16 грн (40 696,32 - 20 348,16).

У зв`язку із тим, що відповідачем Ковельською міською радою за подання апеляційної скарги на рішення суду в цій справі внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, такий судовий збір у розмірі переплаченої суми - 20 348,16 грн - за клопотанням відповідача від 13 березня 2025 року підлягає поверненню особі, яка його сплатила (Ковельській міській раді) з державного бюджету України.

Решта сплаченого судового збору, у розмірі, що відповідає визначеній Законом України «Про судовий збір» ставці з урахуванням коефіціенту 0,8 у зв`язку із поданням апеляційної скарги через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», а саме 20 348,16 грн (16 956,80 * 1,5 * 0,8) підлягає стягненню з позивача в користь відповідача Ковельської міської ради.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Ковельської міської ради задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2025 року в цій справі скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області до Ковельської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації та зобов`язання до вчинення дій відмовити.

Стягнути з Ковельської окружної прокуратури Волинської області в користь Ковельської міської ради 20 348 (двадцять тисяч триста сорок вісім) гривень 16 к. судового збору.

Повернути відповідачу Ковельській міській раді (, адреса: 45008, вул. Незалежності, 73, м. Ковель, Волинська область; платник: Виконком Ковельської міської ради, ) з державного бюджету України переплачену суму судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 20 348 (двадцять тисяч триста сорок вісім) гривень 16 к., внесену згідно з платіжною інструкцією № 197 від 06 березня 2025 року (отримувач - ГУК у Волин.обл./м.Луцьк/22030101, код отримувача - 38009371, рахунок отримувача - UA0003550, надавач платіжних послуг отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО банку отримувача - 899998).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді