ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4487/25 Справа № 172/2409/24 Суддя у 1-й інстанції - Філіппов Є. Є. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: Синельниківський відділ державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга Синельниківським відділом державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Філіппов Є.Є.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024року ОСОБА_1 подала в суд позов проти Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в якому вимагала зняти арешт зі всього нерухомого майна, що належало її чоловіку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Існування таких вимог позивачка пов`язувала із тим, що 29 квітня 1989року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все його майно. Під час оформлення документів на спадкове майно, позивачці стало відомо, що на майно померлого був накладений арешт та заборона на його відчуження на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №2914876 від 04 серпня 2011року, постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 03 квітня 2009року та постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 15 червня 2011року. Вказані постанови були видані відділом ДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області, правонаступником якого є Синельниківський ВДВС Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно з відповіддю Синельниківського ВДВС виконавче провадження № 2914876 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Креді Агріколь Банк" боргу в сумі 7601,23 грн 24 жовтня 2014року завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження". Крім того, 13 березня 2015року державним виконавцем винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту в зв`язку з його примусовою реалізацією, а саме автомобіля ВАЗ 210700-20 д/н НОМЕР_1 . На примусовому виконанні у відповідача перебували ще чотири виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк" які згідно інформації Автоматизованої системи виконавчого провадження завершено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження". Також на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №27652698 про стягнення з ОСОБА_2 на користь "Індекс Банк" боргу в сумі 33366,59 грн, яке державним виконавцем завершено 20 жовтня 2014року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження". Отже, станом на час звернення, виконавчі провадження, відкриті по відношенню до покійного чоловіка позивачки як до боржника - завершені, проте арешти накладені в рамках виконавчих проваджень не зняті.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025року позов ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту задоволено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що виконавчі провадження, щодо померлого чоловіка позивачки як боржника завершені, проте арешти накладені в рамках цих виконавчих проваджень не зняті, а за наявності арешту накладеного на майно померлого чоловіка позивачки, порушуються її права як спадкоємця.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

20 лютого 2025 року Синельниківський відділ державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав безпосередньо до суду першої інстанції апеляційну скаргу на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року.

В апеляційній скарзі висловив вимогу про скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає у тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що дійсно на примусовому виконанні у відповідача перебували виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_2 , які завершені, однак виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуто, а тому відсутні підстави для зняття арешту на майно.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка заперечила проти апеляційної скарги, заявляла що обставини якими скаржник обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 березня 2025рокусправу призначено до судового розгляду на 08 квітня 2025року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

29 квітня 1989року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все його майно.

Спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину після померлого ОСОБА_2 є дружина померлого - ОСОБА_1 та доньки померлого - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою Васильківської державної нотаріальної контори від 20 вересня 2024року.

Під час оформлення документів на спадкове майно, позивачці стало відомо, що на майно померлого був накладений арешт та заборона на його відчуження на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №2914876 від 04 серпня 2011року, постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 03 квітня 2009року та постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 15 червня 2011року. Вказані постанови були видані відділом ДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області, правонаступником якого є Синельниківський ВДВС Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно відповіді № 161733 від 07 листопада 2024року Синельниківського ВДВС, виконавче провадження № 2914876 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Креді Агріколь Банк" боргу в сумі 7601,23 грн 24 жовтня 2014року завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження". 13 березня 2015року державним виконавцем винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту в зв`язку з його примусовою реалізацією, а саме автомобіля ВАЗ 210700-20 д/н НОМЕР_1 .

На примусовому виконанні у відповідача перебували ще чотири виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк" які згідно інформації Автоматизованої системи виконавчого провадження завершено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження". Також на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №27652698 про стягнення з ОСОБА_2 на користь "Індекс Банк" боргу в сумі 33366,59 грн, яке державним виконавцем завершено 20 жовтня 2014року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження".

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що за наявності арешту накладеного на майно померлого чоловіка позивачки, правові підстави для якого відпали, порушуються права ОСОБА_1 як спадкоємця, внаслідок чого позивачка позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном на власний розсуд.

Як правову підставу для задоволення позову суд першої інстанції виснував, що підстави для продовження обтяження на майно відсутні, а кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Статтею 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

За конкретних обставин цієї справи, сторони не заперечували обставин щодо накладення арешту на спадкове майно в межах виконавчих проваджень, які в різний час знаходились на виконанні у відділі ДВС Васильківського РУЮ Дніпропетровської області, правонаступником якого є Синельниківський ВДВС Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Також не ставились під сумнів обставини щодо завершення виконавчого провадження №2914876 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Креді Агріколь Банк" боргу в сумі 7601,23 грн та виконавчого провадження №27652698 про стягнення з ОСОБА_2 на користь "Індекс Банк" боргу в сумі 33366,59 грн, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" у жовтні 2014року.

Виконавчі документи могли бути повторно пред`явлені для виконання в строк до жовтня 2015року, на підставі частини п`ятої статті 47 та статті 22 ЗУ "Про виконавче провадження" та цього зроблено не було.

ОСОБА_1 висунула вимоги про захист свого права власності на майно спадкодавця ґрунтуючись на тому, що на час звернення до суду не існує жодного виконавчого провадження щодо померлого ОСОБА_2 .

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу.

Захист цього права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 Конвенції повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

Після повернення стягувачу виконавчого листа відповідне втручання у право власності фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Такі правомірні очікування ґрунтуються на закріпленому у статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції головному обов`язку держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність, утверджувати й забезпечувати права і свободи та надавати людині ефективний засіб їх юридичного захисту.

Арешт на спадкове майно, померлого ОСОБА_2 , був накладений у 2011році, на момент звернення до суду з цим позовом та вирішення спору виконавчі провадження завершені. Відповідач не надав доказів повторного пред`явлення стягувачами чи їх правонаступниками в межах передбачених законом строків виконавчих документів до виконання.

Оскільки виконавчі провадження щодо спадкодавця не здійснюються, строк для повторного пред`явлення виконавчих документів до виконання на момент вирішення спору та ухвалення рішення судом першої інстанції пропущено, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що арешт майна перешкоджає позивачці в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , що вказує про порушення її прав та необхідність їх захисту.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 947/36027/21 від 28 серпня 2024року, збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника.

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022року у справі №203/3435/21 зазначено, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Звертаючись до суду з апеляційної скаргою, скаржник також вказував, що дійсно на примусовому виконанні у відповідача перебували виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_2 , які завершені, однак виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуто, а тому відсутні підстави для зняття арешту на майно, проте вказані доводи є необґрунтованими, оскільки з огляду на вищевказані вимоги національного закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, спадкові права особи на майно померлого чоловіка не можуть ставитись в залежність від не стягнення державним виконавцем виконавчого збору з тих чи інших підстав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб відповідач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Тож, встановивши фактичні обставини у справі, прийнявши до уваги, що виконавчі провадження щодо боржника не здійснюються, арешти у вказаних провадженнях на спадкове майно було накладено державним виконавцем у 2011році, строк для повторного пред`явлення виконавчих документів до виконання на момент вирішення спору та ухвалення рішення судом першої інстанції пропущено, а арешт спадкового майна перешкоджає позивачці в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність та обґрунтованість рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Синельниківського відділу державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2025року.

Судді: