КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Цалко Д.М.,

за участю:

прокурора Недвиги Н.О.,

представника відповідача

ОСОБА_1 Кононенка О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Кононенком Олегом Івановичем, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2024 року у справі за позовом виконувача обов`язків керівника Бориспільської окружної прокуратури, діючого в інтересах держави в особі Золочівської міської ради, до Бориспільської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання частково недійсним розпорядження місцевого органу виконавчої влади та повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року виконувач обов`язків керівника Бориспільської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Золочівської міської ради, звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив:

- усунути перешкоди у здійсненні Злочівською сільською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером :04:006:0511, площею 0,1000 га, розташованою на території Злочівської сільської ради, шляхом визнання недійсним розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації від 20.02.2008 за № 1075 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення індивідуального садівництва громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області" в частині надання у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1000 га для індивідуального садівництва;

- усунути перешкоди у здійсненні Злочівською сільською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :04:006:0511, площею 0,1000 га, розташованою на території Злочівської сільської ради, шляхом її повернення на користь Злочівської сільської ради з незаконного володіння ОСОБА_4 ;

- стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури судовий збір.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що розпорядженням Бориспільської РДА №1075 від 20 лютого 2008 року був затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1000 га для ведення індивідуального садівництва на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.

На підставі розпорядження органу виконавчої влади відповідачу був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №240262 від 17 серпня 2008 року.

У подальшому Гнідинська сільська рада була об`єднана з Вишеньківською сільською радою та ввійшла до складу Золочівської сільської громади.

Разом з тим, В.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури посилався на те, що земельна ділянка відповідача накладається на землі водного фонду: а саме 100 метрову прибережну захисну смугу озера Острівки (Млинне), що знаходиться в заплавній частині річки Дніпро.

Так, відповідно до інформації Басейнового управління водних ресурсів середнього Дніпра Державного агентства водних ресурсів України № 01-12/732 від 15.08.2019 встановлено, що озеро Острівки (Млинне) знаходиться в заплавній частині річки Дніпро та відноситься до водних об'єктів загальнодержавного значення відповідно до ст. 5 Водного кодексу України.

Крім того, Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України проведено земельно-технічне дослідження та складено висновок експерта №20619/21-41 від 01.09.2021, який містить інформацію щодо накладення ряду земельних ділянок на землі водного фонду та був неодноразово врахований і досліджений судом при розгляді аналогічних справ.

Вказаним висновком підтверджується накладення земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :04:006:0511 на землі водного фонду, а саме площею 0,0560 га на водне плесо, площею 0,0440 га на прибережну захисну смугу озера.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що з державної власності протиправно вибули землі водного фонду, які розташовані на території сільської ради, прокурор звернувся до суду з даним позовом, який просив задовольнити.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2024 позов задоволено.

Визнано недійсним розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації №1075 від 20 лютого 2008 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1000 га для ведення індивідуального садівництва на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.

Усунено перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання земельною ділянкою площею 0,1000 га з кадастровим номером :04:006:0511 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташованою на території Золочівської сільської ради Бориспільського району, шляхом повернення цього об`єкта нерухомого майна з володіння ОСОБА_1 на користь Золочівської сільської ради.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Київської обласної прокуратури витрати на оплату судового збору в розмірі 5368 гривень 00 копійок (т. 1, а.с. 225-230).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що висновок експерта за результатами проведення земельно-технічно дослідження № 201619/21-41 від 01.09.2021, покладений судом першої інстанції в основу свого рішення про задоволення позовних вимог, є неналежним доказом, оскільки він не містить відомостей про те, що експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_7 попереджена (обізнана) про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України, а також не містить застереження, що такий документ складено для подання до суду.

При цьому, суд першої інстанції, допитуючи судового експерта у судовому засіданні, не взяв до уваги її пояснення про те, що в процесі підготовки експертного висновку вона не була обізнана (попереджена) про те, що такий висновок готується для подачі (можливої подачі) до суду і відповідно ніхто не наполягав на тому, щоб у виготовленому документі експерт мала вказати застереження про попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 284 КК України або за відмову від надання висновку за ст. 385 КК України.

Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що такий висновок було підготовлено на замовлення особи, відмінної від позивача (особи, в інтересах якої діє позивач), та яка взагалі не є учасником судового спору (т. 2, а.с. 1-5).

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Бориспільської РДА №1075 від 20 лютого 2008 року (т. 1, а.с.23-24) був затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1000 га для ведення індивідуального садівництва на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.

17 серпня 2008 року на підставі вказаного розпорядження органу виконавчої влади ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №240262 (а.с.25-26). У такий спосіб вона набула право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :04:006:0511 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташовану на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.

31 грудня 2011 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_5 . Після державної реєстрації шлюбу відповідачу було присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ». Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 31 грудня 2011 року (а.с.121).

12 червня 2020 року Гнідинська сільська рада була об`єднана з Вишеньківською сільською радою та ввійшла до складу Золочівської сільської громади.

Таким чином, у власності ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером :04:006:0511 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташована на території Золочівської сільської ради Бориспільського району.

Зі змісту висновку експерта №20619/21-41 від 1 вересня 2021 року (т. 1, а.с.33-88) вбачається, що земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером :04: 006:0511 накладається на землі водного фонду: площа накладення на водне плесо становить 0,0560 га, а площа накладення на прибережну захисну смугу озера та дренажного каналу - 0,0440 га.

Допитана у судовому засіданні судом першої інстанції експерт ОСОБА_7 показала, що саме вона проводила земельно-технічне дослідження. При цьому вона була обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст.384 КК України. Експерт ОСОБА_7 не зазначила це застереження у складеному нею висновку лише у зв`язку з тим, що експертиза була виконана на замовлення ГО СТ «Економіст», а не призначена судом.

Також, в матеріалах цивільної справи містяться копії листів в.о. директора ДП «Державний картографо-геодезичний фонд України» №18 від 4 червня 2021 року та №21 від 23 червня 2021 року (т. 1, а.с.29-30, 186-187), зі змісту яких вбачається, що земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером :04:006:0511 накладається на водну поверхню та прибережну захисну смугу озера Острівки (Млинне).

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що спірна земельна ділянка передана відповідачці за рахунок водного фонду, тобто Бориспільська районна державна адміністрація, приймаючи оскаржене розпорядження, розпорядилася землями, які є землями водного фонду, а відтак останні, не можуть бути передані у власність фізичним особам.

Так відповідно до п. "а", п. "б" ч. 1 ст. 58 ЗК України та п.п. 1, 2 ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибрежними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, занятих лісами.

Згідно з ч. 1 ст. 6 ВК України води (водні об'єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЗК України громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватися у власність лише замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів).

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЗК України та ч. 1 ст. 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

Відповідно до п. "а" ч. 2 ст. 61 ЗК України та п. 1 ч. 2 ст. 89 ВК України у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки грунту для залуження і заліснення), а також садівництво та городництво.

Згідно з п. "д" ч. 4 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу (висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані в постанові від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-71цс18), у пункті 70 постанови від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц) (провадження № 14-452ц18), у пункті 80 постанови від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) та у пункті 96 постанови від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19).

Таким чином, з урахуванням вищенаведених вимог законодавства та вищевстановлених обставин справи, суд першої інстанції, встановивши, що спірна земельна ділянка накладається на землі водного фонду дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним розпорядження Бориспільської РДА № 1075 від 20.02.2008 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га для ведення індивідуального садівництва на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району та повернення з володіння ОСОБА_1 на користь Золочівської сільської ради земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :04:006:0511 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, розташовану на території Злочівської сільської ради Бориспільського району.

Крім того, суд першої інстанції вірно наголосив на тому, що повернення земельної ділянки з володіння ОСОБА_1 є втручанням держави у право відповідача на мирне володіння його майном. Проте, таке втручання є виправданим, оскільки воно ґрунтується на суворому дотриманні земельного, водного та цивільного законодавства, а також спрямовано на забезпечення суспільних інтересів, які полягають у захисті природних ресурсів та охороні довкілля. Утвердження таких інтересів превалює над індивідуальними свободами ОСОБА_1 . При цьому, повернення земельної ділянки з володіння відповідачки не є дня неї надмірним тягарем, адже видається неможливим ведення садівництва на земельній ділянці, половина якої знаходиться під водою.

Посилання апелянта на те, що висновок експерта №20619/21-41 від 1 вересня 2021 року, який суд першої інстанції взяв до уваги при ухваленні оскаржуваного рішення, є неналежним доказом у справі, колегія суддів відхиляє, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, при допиті експерта у судовому засіданні, експертом у повній мірі було дотримані вимоги чинного законодавства при проведенні експертизи, зокрема експерт був обізнаний про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України.

При цьому, слід наголосити, що висновок експертизи оцінюється судом нарівні з іншими доказами, наявними у матеріалах справи, сукупність яких у даній справі, у тому числі й висновок експертизи, свідчить про обгрунтованість пред`явлених вимог.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б спростовували вказаний висновок експертизи, а також інші докази, що підтверджують вимоги позову, та підтверджували б, що спірна земельна ділянка не належать до земель водного фонду, матеріали справи не містять.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог суперечать встановленим фактичним обставинам справи та наявним в ній доказам, які є належними, допустимими та узгоджуються між собою.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне та правильне по суті рішення. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності висновків суду не спростовують, а отже не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Кононенком Олегом Івановичем, - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2024 року у справі за позовом виконувача обов`язків керівника Бориспільської окружної прокуратури, діючого в інтересах держави в особі Золочівської міської ради, до Бориспільської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання частково недійсним розпорядження місцевого органу виконавчої влади та повернення земельної ділянки - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 14 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова