Дата документу 08.04.2025 Справа № 333/6690/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/6690/18 Головуючий у 1-й інстанції: Холод Р.С.
Провадження № 22-ц/807/583/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Онищенка Е.А., Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2024 року у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, Виконавчий комітет Червоноградської міської ради, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Виконавчий комітет Червоноградської міської ради, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з батьком, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Червоноградської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3 з матір`ю та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначено, що 10 листопада 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 почав систематично застосовувати до неї фізичне та психологічне насильство, а її звернення до правоохоронних органів з цього питання виявилися безрезультатними. Через те, що вона почала побоюватися за життя та здоров`я доньки, а також своє життя та здоров`я, у червні 2018 року вона разом з донькою переїхали до м. Запоріжжя. Вона проживала разом з донькою за адресою: АДРЕСА_1 до 21 липня 2018 року, доки відповідач не викрав їх спільну доньку, з якою він в той же день виїхав до м. Червонограда Львівської області.

Згодом, 02 жовтня 2018 року під час її зустрічі із ОСОБА_3 , остання попросила забрати її з собою, у зв`язку з чим вона разом з донькою повернулась до м. Запоріжжя.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26 жовтня 2018 року у справі №459/2275/18 шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

На дату подання позову ОСОБА_3 проживає разом з нею у вищевказаному будинку, який належить їй на праві власності (8/25 частини), та в якому створені належні умови для виховання та розвитку дитини. Також позивач зазначає, що вона працює та отримує стабільні доходи, розмір яких є достатнім для забезпечення усім необхідним їхньої доньки.

У зв`язку з тим, що між нею та відповідачем наявний спір щодо визначення місця проживання спільної доньки, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

На підставі викладеного просила визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 з матір`ю та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Червоноградської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3 з батьком.

10 листопада 2011 року між ним та ОСОБА_1 було укладено шлюб, під час якого народилася донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З моменту розірвання шлюбу він один займається вихованням доньки. У нього з донькою дуже тісний зв`язок, усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному її вихованню, повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. На його думку, ОСОБА_1 не зможе забезпечити дитину всім необхідним, забезпечити доньці умови для належного виховання та розвитку.

Він забезпечений постійним житлом, має стабільний чималий дохід, яким може у повному обсязі забезпечити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку доньки, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Донька постійно вказує на своє бажання жити разом з ним, у зв`язку з тим, що дуже прив`язана до нього, що підтверджується відповіддю Червоноградського міського центру сім`ї, дітей та молоді від 25 травня 2019 року. Також, ОСОБА_3 все своє життя живе в м. Червонограді, де проживають чимало його родичів та друзів, з якими донька постійно спілкується. ОСОБА_2 вважає, що такі обставини будуть відповідати інтересам дитини, та якнайкраще сприяти збереженню її зв`язків із сім`єю та знайомими.

На підставі викладеного просив визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 з батьком.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2024 року первісний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Попереджено ОСОБА_2 про недопустимість з його боку обмежень контактів дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою безперешкодного спілкування з дитиною.

Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до органу опіки та піклування із заявою про визначення способів участі матері у вихованні доньки або до суду із відповідним позовом.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, натомість у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що тривале перебування доньки без материнського впливу в період її активного психоемоційного розвитку суперечить її найкращим інтересам, саме завдяки протиправним діям ОСОБА_2 , насамперед стосовно дитини, існує проблема у спілкуванні між донькою та матір`ю. Стосунків з родичами, проживаючими у м. Червоноград відповідач не підтримував, в березні 2022 року відправив дитину до своєї матері в Республіку Італія на два з половиною роки, а лише в серпні 2024 року знову привіз доньку в Україну, в м. Червоноград. А у вересні 2024 року переїхав разом з донькою до м. Винники. Дитина проживала в різних місцях, отже про наявність сталих соціальних зв`язків, ані в особі родичів, ані друзів чи однокласників стверджувати не можна. При цьому відповідач забороняв доньці приїжджати до матері і до її батьків, тобто до бабусі і дідуся. Висновок наданий комітетом Червоноградської міської ради Львівської області, як орган опіки та піклування не вповідає вимогам та по суті взагалі нічим не обгрунтваний. Суд не врахував, що висновок експерта та психологів носить рекомендаційний характер.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права просить рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2024 року змінити в частині мотивів та виключити із мотивувальної частини рішення суду обставини:

«Судом встановлено, що мати дитини належним чином ставилася до виконання своїх батьківських обов`язків, створила належні умови для виховання та розвитку дитини;

Судом встановлено, що у грудні 2018 року, тобто після відкриття провадження у розглядуваній справі та до вирішення судом спору по суті, ОСОБА_2 самостійно в односторонньому порядку змінив місце проживання дитини і з цього часу перешкоджав у спілкуванні дитини з матір`ю, що об`єктивно унеможливлює побудову здорових стосунків між матір`ю та дитиною і формування з нею зв`язку, який є необхідним для здорового гармонійного розвитку дівчинки;

Суд враховує поведінку ОСОБА_1 , яка постійно вчиняла дії щодо побачення з дитиною, вчиняла всі визначені законом особи для налаштування спілкування з донькою.».

Натомість просив додатково вказати в мотивувальній частині рішення суду:

«Донька ОСОБА_3 в період із 2019 року по дату ухвалення рішення у справі перебувала на утриманні батька ОСОБА_2 ».

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що наявними в матеріалах доказами, а також враховуючи думку дитини щодо проживання її самої з батьком, безспірно встановлено судом першої інстанції, що місцем проживання дитини ОСОБА_3 із народження було АДРЕСА_1 і батько жодного місця проживання доньки не змінював, а навпаки таке місце проживання намагалась змінити мати доньки забравши її на канікули до бабусі в Запоріжжя у 2018 році та не маючи наміру повертати доньку у м. Червоноград за місцем її навчання. Батько дитини фактично утримує матеріально доньку, а мати жодного матеріального внеску фактично не несе, за виключенням деяких подарунків на день народження і то не кожен рік. Більше того, ОСОБА_6 взагалі не сплачує аліменти на утримання доньки та у неї в даний час дуже велика заборгованість більше 200 тис.грн. Тому, висновок суду про фінансове забезпечення та опіки над донькою суперечить матеріалам справи та обставинам справи. Жодних перешкод в спілкуванні матері та дитини батько не чинить і таких доказів в матеріалах справи немає, а заяви ОСОБА_6 в 2019 році в поліцію не знайшли свого підтвердження. Також, такі обставини спросовуються показами дитини.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_2 вказав, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 є безпідставними та свідчать лише про її незгоду з судовим рішенням, проте спростовуються матеріалами справи. Під час визначення місця проживання дитини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку та дотримався якнайкращих інтересів дитини, врахував психоемоційний стан доньки та її бажання жити із батьком. Також вказав, що не перешкоджає та не має наміру заважати ОСОБА_6 спілкуватись з донькою. Просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення, як безпідставну та необґрунтовану.

Треті особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, Виконавчий комітет Червоноградської міської ради, як орган опіки та піклування, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, а саме шляхом надсилання судової повістки-повідомлення в електронний кабінет підсистеми « Електронний суд» до апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином поовідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності вищезазначених третіх осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову ОСОБА_6 , водночас задовольняючи зустрічні позовні вимоги позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що як батько, так і мати дитини належним чином ставилися до виконання своїх батьківських обов`язків, позитивно характеризуються, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами, матеріально забезпечені та створили належні умови для виховання та розвитку дитини, у той же час між сторонами існує особистий конфлікт та неприязні стосунки, що унеможливило вирішення питання про фізичну опіку щодо їх спільної доньки в позасудовому порядку. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якій на час розгляду справи в суді виповнилось майже дванадцять років, підтвердила суду своє бажання проживати разом з батьком ОСОБА_2 , вказавши, що з матір`ю не має наміру на цьому етапі життя зустрічатися та проживати. Таку думку вона висловила і психологу. ОСОБА_2 належним чином виконує свої батьківські обов`язки, має стійкий психоемоційний контакт з донькою, дитина виявляє прихильність до батька, що підтверджується наявними у матеріалах справи висновком фахівця-психолога у формі висновку довідки. Дитина тривалий час проживає разом з батьком, має сталі соціальні зв`язки за місцем її мешкання. Враховуючи психологічний стан та особливості фізичного розвитку дитини, її думку та бажання проживати з батьком, висновок органу опіки і піклування про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком, врахувавши норми Конвенції про права дитини щодо забезпечення якнайкращих інтересів дитини, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами та обов`язками батьків, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічного позову, а саме: визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , саме з батьком, оскільки за обставин цієї справи відсутні підстави змінювати усталене місце проживання дитини, яке склалось разом з батьком, що, на думку суду, відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом також встановлено, що 10 листопада 2011 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, остання змінила прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 10 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис №428.

Сторони у справі є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 12 червня 2018 року Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області, актовий запис №647 (т.1 а.с.9).

04 квітня 2013 року ОСОБА_10 змінила своє прізвище на « ОСОБА_11 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3 , виданого 04 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис №06 (т.1 а.с.10)

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26 жовтня 2018 року у справі №459/2275/18 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (т.1 а.с.11)

Актом №53 від 23 серпня 2018 року, складеним керівником органу самоорганізації населення Комунарського району №16 (квартальний комітет) Казаковою А.С., зафіксовано, що ОСОБА_1 разом зі своєю донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали за адресою: АДРЕСА_1 з 18 червня 2018 року по 21 липня 2018 року (т.1 а.с.14)

ОСОБА_12 на підставі договору дарування частини будинковолодіння, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Нарохою О.В. 18 січня 2002 року, належить 8/25 частини будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.20).

02 серпня 2019 року спеціалістами Комунарського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Борисенковою та ОСОБА_13 на підставі заяви ОСОБА_1 , з метою обстеження умов проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт. Відповідно до вказаного акту, будинок великий та затишний, опалення газове (котел), кімнати забезпечені необхідною кількістю меблів та побутовою технікою. У дитини є окрема кімната, де є велике ліжко, чиста постіль, одяг та взуття в достатній кількості, іграшки, книжки та засоби гігієни.

09 жовтня 2018 року керівником органу самоорганізації населення Комунарського району №16 (квартальний комітет) Казаковою А.С. було складено акт №62 про те, що ОСОБА_1 разом зі своєю донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18 червня 2018 року проживають за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.21).

Згідно з актом обстеження умов проживання від 14 листопада 2018 року, складеного спеціалістами Комунарського району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Борисенковою та ОСОБА_13 на підставі заяви ОСОБА_2 , було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого житло складається з 4 кімнат, кухні сумісного санвузлу, прохідного коридору та передпокою. В будинку є водопостачання, електропостачання, опалення (є газовий котел, але опалюють будинок електрикою). Умови проживання відповідають нормам, в будинку чисто та тепло. Дівчинка мешкає в одній кімнаті з мамою, де є ліжко двоспальне, стіл письмовий, тумба під іграшки. Дитина забезпечена сезонним одягом та взуттям, книжками та зошитами для розвитку(т.1 а.с.23).

Відповідно до характеристики з місця проживання, складеної керівником органу самоорганізації населення Комунарського району №16 (квартальний комітет) Казаковою А.С., ОСОБА_1 у побуті завжди ввічлива, тактовна, працелюбна та доброзичлива, за характером спокійна, врівноважена та розсудлива. Із сусідами підтримує добрі взаємини (т.1 а.с.24).

ОСОБА_1 на обліку в Комунальній установі «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької обласної ради та в Комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради не перебуває, що підтверджується довідками від 26 листопада 2018 року вказаних закладів (т.1 а.с.22).

З довідки про доходи вбачається, що загальна сума доходів ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року становить 3990,00 грн. (т.2 а.с.58)

Відповідно до відповіді Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області №4781/15 від 06 червня 2018 року, ОСОБА_1 зверталася до вказаного відділу поліції із заявою, в якій просила притягнути до відповідальності ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що останній вчиняє насильство щодо неї. Органом досудового розслідування було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР у зв`язку з відсутністю даних, які б свідчили про наявність кримінального правопорушення (т.1 а.с.12).

Згідно відповіді Комунарського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 11 липня 2018 року ОСОБА_1 зверталася до вказаного відділення поліції із зверненням про те, що ОСОБА_2 , з яким вона не проживає, хоче забрати їх спільну дитину. Органом досудового розслідування було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення (т.1 а.с.13).

За результатами розгляду заяв, Виконавчим комітетом Червоноградського міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді 11 жовтня 2018 року була надана відповідь, із якою вбачається, що комісією в складі психолога та фахівця соціальної роботи були здійснені візити до батька дитини ОСОБА_2 , під час яких з ним було проведено бесіду, рекомендовано знайти порозуміння з дружиною ОСОБА_1 та відповідно до сімейного кодексу визначити фактичне проживання доньки, щоб не завдати шкоди її психічному здоров`ю. Для проведення роботи з дитиною, батькові залишено письмове запрошення до психолога та ознайомлено з послугами Червоноградського міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді (т.1 а.с.85).

Із повідомлення Червоноградського відділу поліції ГУНП у Львівській області №8344/15 від 29 жовтня 2018 року вбачається, що 30 вересня 2018 року ОСОБА_1 зверталася до вказаного відділу поліції із заявою про прийняття мір до чоловіка ОСОБА_2 , який 01 жовтня 2018 року залишив в будинку без нагляду їх спільну шестирічну дитинку ОСОБА_3 Червоноградський ВП ГУНП у Львівській області повідомив позивачку про припинення перевірки, у зв`язку з відсутності в даній події кримінального діяння (т.1 а.с.87)

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № 563-р від 06 грудня 2018 року вирішено встановити ОСОБА_2 побачення з донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 два дні на місяць з 10:00 до 18:00 (день та місце побачень за домовленістю між батьками). Зустрічі з дитиною проводити на території міста Запоріжжя, без присутності матері. Батьків дитини попереджено про відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування (т.1 а.с.92).

21 грудня 2018 року до Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій вона просила притягнути до кримінальної відповідальності свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , який 21 грудня 18 року, приблизно о 16 год. 20 хв., знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 наніс їй тілесні ушкодження та забрав дитину ОСОБА_3 (кримінальне провадження №0004200)(т.1 а.с.89).

Відповідно до довідки виданої Комунальною установою Міської клінічої лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя, 21 грудня 2018 року ОСОБА_1 перебувала у травмпункті лікарні із діагнозом: ушиб м`яких тканин голови (т.1 а.с.93).

14 січня 2019 року до начальника Комунарського відділу поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява ОСОБА_1 , в якій вона просила притягнути до адміністративної відповідальності свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 за невиконання рішення органу опіки та піклування № 563р від 06 грудня 2018 року (т.1 а.с.90).

Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району повідомила позивачку (лист № Н-1123 від 22 січня 19 року), що за результатами розгляду її заяви вирішено, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за невиконання рішення органу опіки та піклування за ч. 5 статті 184 КУпАП (т.1 а.с.88).

Відповідно до розпорядження районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району №67р від 05 лютого 2019 року, розпорядженням № 563-р від 06 грудня 2018 року «Про встановлення ОСОБА_2 порядку побачень з донькою ОСОБА_14 , 2012 року р.н.» визнано таким, що втратило чинність (т.1 а.с.140).

11 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Червоноградського відділу поліції ГУНП у Львівській області із заявою з приводу того, що її колишній чоловік ОСОБА_2 перешкоджає їй у вільному спілкуванні з їх спільною донькою ОСОБА_3 (т.2 а.с.74)

13 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Червоноградського відділу поліції ГУНП у Львівській області із заявою, в якій вона просила притягнути до відповідальності свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , який неналежно виконує свої батьківські обов`язки щодо їх спільної доньки ОСОБА_3 , що проявилося у залишенні її без належного нагляду т.2 а.с.76).

Листом №7747/15, 7753/15 від 16 вересня 2019 року, Червоноградський відділ поліції ГУНП у Львівській області повідомив ОСОБА_1 про те, що їй відмовлено у внесенні відомостей у ЄРДР у зв`язку з відсутністю ознак, які б вказували на наявність кримінального правопорушення (т.2 а.с.75).

06 листопада 2024 року ОСОБА_15 звернулася до ВП №4 ЗРУП із заявою, в якій просила вжити заходи відносно ОСОБА_2 , який з початку 2018 року забрав їх спільну дитину та не повідомляє її місце перебування (т. 3 а.с.198).

30 липня 2018 року Червоноградським міським судом Львівської області у справі №459/2038/18 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с.40).

Відповідно до постанови про закриття виконавчого провадження, ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 01 лютого 2019 року судовий наказ від 30 липня 2018 року скасовано (т.3 а.с.64).

Згідно актів від 02 травня 2018 року, 02 січня 2019 року та 16 травня 2019 року складених юрисконсультом КП «Комунальник» Скоропадою О.П., ОСОБА_3 фактично проживає без реєстрації разом зі своїм батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.224,227,231)

Як вбачається з актів обстеження умов проживання від 09 жовтня 2018 року та 28 грудня 2018 року, спеціалістом відділу у справах дітей Червоноградської міської ради Тадрою О.М. та директором ЧМЦСССДМ Лобаєм В.П., на підставі заяв ОСОБА_2 , з метою обстеження проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були здійснені виходи за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок за вказаною адресою складається з 3 кімнат (загальна площа 65 кв.м.), відповідає усім санітарно-гігієнічним вимогам, в кімнатах зроблений євроремонт. Для дитини створені належні умови для проживання, навчання та відпочинку, а саме: для неї відведена окрема кімната, яка облаштована сучасними меблями та необхідною побутовою технікою, наявні книги та іграшки відповідно до віку дитини (т.1 а.с.226).

ОСОБА_2 працює на посаді директора ТОВ «Радіокомпанія «Капітал-Інвест» (згідно статуту являється засновником та директором) з 25 лютого 2016 року по теперішній час, що підтверджується довідкою від 12 лютого 2019 року

Відповідно до характеристики КП «Комунальник» на ОСОБА_2 , останній проживає за адресою: АДРЕСА_3 . До КП «Комунальник» ніяких скарг та претензій відносно ОСОБА_2 не надходило (т.1. а.с.73,188)

Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_4 від 21 травня 2023 року №489/9/1, ОСОБА_2 в період з 26 жовтня 2022 року по 21 грудня 2022 року, з 28 грудня 2022 року по 01 квітня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України м. Покровськ Донецької області (т.3 а.с.134).

Згідно довідки №03-06/09 від 09 січня 2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заклад дошкільної освіти ясла-садок №17 група 16 з 03 квітня 2017 року.

Відповідно до характеристики з місця навчання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приходить до дошкільного закладу із задоволенням, у хорошому емоційному стані, вона активна, приймає участь у різноманітних видах діяльності. Її психофізичний розвиток відповідає віковій нормі.

Як вбачається з відповіді Дошкільного навчального закладу ясла-садок №17 від 04 жовтня 2018 року (вих. №03-06/353), впродовж періоду перебування дитини у ДНЗ№17, батьки ОСОБА_3 в однаковій мірі цікавилися розвитком та успіхами останньої. Батьки періодично спілкуються з вихователями групи та цікавляться дитиною у телефонному режимі, відвідують батьківські збори, святкові ранки та різноманітні розваги(т.1 а.с.228).

Відповідно до відповіді Закладу дошкільної освіти ясла-садок №17 від 14 травня 2019 року (вих. №03-06/150), ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_4 , про зміну адреси проживання батьки останньої не повідомляли (т.1 а.с.230).

За останній період, а саме з січня 2019 року, відвідує заходи, пов`язані з навчанням, а також приводить та забирає дитину її батько ОСОБА_2 . Мама цікавиться ОСОБА_3 у телефонному режимі, телефонуючи вихователям групи.

Психофізичний розвиток дитини відповідає віковій нормі, вона має всі необхідні за віком навички самообслуговування. Дівчинка товариська, доброзичлива, контактна, проявляє стійкий інтерес до ігрової взаємодії з однолітками. Рівень розвитку основних психічних процесів сприйняття, пам`яті, уваги, мислення, уяви відповідає віковим нормативним показникам.

Згідно довідки Червоноградської ЗООШ №4, ОСОБА_5 у 2019-2020 н.р. зарахована в 1 клас.(т.3 а.с.37)

Відповідно до довідки Навчального центру «Розумничка» №11 від 10 жовтня 2019 року, ОСОБА_3 , відвідує курси поглибленого вивчення англійської мови (т.3 ас.33).

Згідно даних приватної школи «М.Лонгон», ОСОБА_16 , 09 листопада 2012 року, станом на 2023/2024 рік навчається у 5 D класі початкової школи зі звичайним часом навчання.

Як вбачається з відповіді Червоноградського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №159 від 24 травня 2019 року, на запит ОСОБА_1 від 09 січня 2019 року, психологом центру було проведено ряд бесід, здійснено візит у сім`ю та оцінку потреб дитини. Задля перевірки психологічного стану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено ряд проективних методик, а саме: «Малюнок сім`ї», «Будинок, дерево, людина», «Неіснуюча тварина», та проектна техніка «Я-клумба». В ході роботи виявлено, що потреби дитини повністю задоволені, у неї є все необхідне для проживання та повноцінного розвитку. ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_2 . В сім`ї дотримуються розпорядку дня, у дитини є своя окрема кімната, наявне місце для навчання, сну та проведення дозвілля. Постільна білизна чиста, дитячий одяг належного вигляду та має своє місце.

Під час проведення діагностики виявлено, що у ОСОБА_3 хороший фізичний та розумовий розвиток, вона ввічлива, відкрита, уважна, легко встановлює контакт та соціально пристосовується. Авторитетом для ОСОБА_17 є її батько, який бере активну участь у її вихованні та розвитку, спостерігаються люблячі і теплі відносини між ними. Також під час діагностики спостерігалася особлива обережність до матері та злегка недовірливі відносини.

Відповідно до висновку-довідки від 18 грудня 2024 року (т.3 а.с.223-225), складеного психологом ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає віковим стандартам за всіма основними параметрами - когнітивним розвитком, особливостями мотиваційної та особистісної сфери, комунікативними навичками.

Потреби дитини зосереджені на стабільності та психологічному комфорті сім`ї, а також на емоційному благополуччі. ОСОБА_3 до сім`ї відносить батька. Вона з особливим захватом розповідає про своє місце проживання та наголошує, що поряд з батьком завжди мала свій простір, чого не може пригадати поряд з мамою. ОСОБА_3 згадує про мати, якщо запитати, але вона не відносить її до членів сім`ї. Відмічає, що інколи уникає розмов з матір`ю, так як немає спільних тем для спілкування. У дівчини проявляються нав`язливі жести та сльози, коли вона згадує про свою матір, що свідчить про неприємні емоції. Каже, що ніби зневірилась в ОСОБА_1 , бо її дії не співпадають з обіцянками. У дитини є образа на ОСОБА_1 та родичів з маминої сторони через те, що вона не отримувала привітань з днем народження чи подарунків від них, окрім одного разу, коли отримала подарунок від мами.

Згідно відповідей КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Червонограда» №44 від 17 січня 2019 року та №407 від 16 травня 2019 року, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в інтересах дитини укладено декларацію з лікарем-педіатра ОСОБА_19 . До укладення декларації, ОСОБА_3 перебувала під спостереженням дільничного лікаря-педіатра ОСОБА_20 . Дитина на диспансерному обліку не перебуває, у супроводі батька проходить планові медичні огляди та вакцинації згідно календаря щеплень (т. 1 а.с.229).

Відповідно до декларації №0001-524Х-4К00 ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено декларацію з лікарем-педіатра ОСОБА_19 (т.1 а.с.206).

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 28 листопада 2019 року №218, виконавчий комітет вирішив, що проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 є доцільним.

10.01.2020 року на адресу суду від виконавчого комітету Червоноградської міської ради надійшов витяг з рішення №218 від 28.11.2019 року «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини», відповідно до якого проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з батьком ОСОБА_2 є доцільним (т.3 а.с.96).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Так, спірні правовідносини переглядаються як в частині первісних позовних вимог про визначення місця проживання дитини з матір`ю, так і в частині зустрічного позову про визначення місця проживання дитини з батьком.

Перевіряючи судове рішення в частині вирішення вимог про визначення місця проживання дитини на предмет законності та обґрунтованості, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Зокрема доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.

Так, відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення змісту статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що під час вирішення спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Згідно зі статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, якщо батьки проживають окремо, то місце проживання визначається нею самою.

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство й батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України (згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України). Також регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частини сьома та восьма статті 7 СК України).

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину в атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення змісту частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; стосунки, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hunt v. Ukraine, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).

Під час оцінки та визначення найкращих інтересів дитини враховуються такі базові елементи, як:1) погляди дитини; 2) індивідуальність дитини; 3) збереження сімейного оточення і підтримання стосунків; 4) піклування; захист і безпека дитини; 5) вразливе положення; 6) право дитини на здоров`я; 7) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19).

Також враховуються: 1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; 2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; 3) бажання батьків бути опікунами; 4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; 5) бажання дитини.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що як батько, так і мати дитини належним чином ставилися до виконання своїх батьківських обов`язків, позитивно характеризуються, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами, матеріально забезпечені та створили належні умови для виховання та розвитку дитини, у той же час між сторонами існує особистий конфлікт та неприязні стосунки, що унеможливило вирішення питання про фізичну опіку щодо їх спільної доньки в позасудовому порядку.

18.06.2024 року у судовому засіданні малолітня ОСОБА_5 пояснила, що батько не перешкоджав їй у спілкуванні з матір`ю, навпаки сприяв цьому. Вона має намір спілкуватись з матір`ю, але зустрічатися та жити з нею не бажає. Вона хоче залишитися з батьком, який про неї піклується.

Саме таку думку висловила дитини і психологу.

Як вже вказувалось раніше, з відповіді Червоноградського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №159 від 24.05.2019 року видно, що психологом центру було проведено ряд бесід, здійснено візит у сім`ю та оцінку потреб дитини. Задля перевірки психологічного стану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було проведено ряд проективних методик, а саме: «Малюнок сім`ї», «Будинок, дерево, людина», «Неіснуюча тварина», та проектна техніка «Я-клумба». В ході роботи виявлено, що потреби дитини повністю задоволені, у неї є все необхідне для проживання та повноцінного розвитку. ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_2 . В сім`ї дотримуються розпорядку дня, у дитини є своя окрема кімната, наявне місце для навчання, сну та проведення дозвілля. Постільна білизна чиста, дитячий одяг належного вигляду та має своє місце.

Під час проведення діагностики виявлено, що у ОСОБА_3 хороший фізичний та розумовий розвиток, вона ввічлива, відкрита, уважна, легко встановлює контакт та соціально пристосовується. Авторитетом для ОСОБА_17 є її батько, який бере активну участь у її вихованні та розвитку, спостерігаються люблячі і теплі відносини між ними. Також під час діагностики спостерігалася особлива обережність до матері та злегка недовірливі відносини.

Відповідно до висновку-довідки від 18.12.2024 року, складеного психологом ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідає віковим стандартам за всіма основними параметрами - когнітивним розвитком, особливостями мотиваційної та особистісної сфери, комунікативними навичками.

Потреби дитини зосереджені на стабільності та психологічному комфорті сім`ї, а також на емоційному благополуччі. ОСОБА_3 до сім`ї відносить батька. Вона з особливим захватом розповідає про своє місце проживання та наголошує, що поряд з батьком завжди мала свій простір, чого не може пригадати поряд з мамою. ОСОБА_3 згадує про мати, якщо запитати, але вона не відносить її до членів сім`ї. Відмічає, що інколи уникає розмов з матір`ю, так як немає спільних тем для спілкування. У дівчини проявляються нав`язливі жести та сльози, коли вона згадує про свою матір, що свідчить про неприємні емоції. Каже, що ніби зневірилась в ОСОБА_1 , бо її дії не співпадають з обіцянками. У дитини є образа на ОСОБА_1 та родичів з маминої сторони через те, що вона не отримувала привітань з днем народження чи подарунків від них, окрім одного разу, коли отримала подарунок від мами.

Оскільки надані малолітньою ОСОБА_3 пояснення в судовому засіданні та раніше під час спілкування з психологом співпадають, колегія суддів вважає, що вказане свідчить про незмінність її висновків та на те, що на її особисту думку ніхто не впливає.

Враховуючи зазначені імперативні норми, суд першої інстанції правильно застосував норму матеріального права, внаслідок чого обґрунтовано під час визначення місця проживання дитини керувався поясненнями малолітньої ОСОБА_3 , вік якої станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції досяг повних 12 років, а отже, її місце проживання у відповідності до норм статті 160 СК України визначалося за спільною згодою її самої та батьків.

Верховний Суд у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17 роз`яснив, що система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини. Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється такими правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року). Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана під час вирішення між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Проте згода дитини на проживання з одним із батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідатиме та сприятиме захисту прав та інтересів дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»). Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції. Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.

Отже, думка дитини є істотною обставиною під час визначення її місця проживання, однак не є виключною. Аналізуючи всі наявні у справі докази, суди мають брати до уваги, зокрема, і висновки органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (стаття 19 СК України).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне (частина шоста статті 56 ЦПК України).

Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Верховний Суд в окремій ухвалі від 08 березня 2023 року у справі № 1309/9120/12 звернув увагу Кабінету Міністрів України на необхідність удосконалення нормативно-правових актів з метою усунення недоліків на стадії примусового виконання судових рішень про контакт одного з батьків з дитиною, залучення батьків, органів у справах дітей, адвокатів, виконавців до співпраці з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, забезпечення реального виконання рішень судів у справах щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми дітьми, усунення перешкод у цьому, у тому числі розроблення цільової підтримки дітей, які проявляють ознаки відчуження одного з батьків.

Під час вирішення спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд наділений повноваженнями розглянути можливість і доцільність застосування таких моделей фізичної опіки:

- спільна опіка з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного із батьків за відповідним графіком (постанови Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 750/9620/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 742/2571/21);

- визначення місця проживання дитини у помешканні, в якому дитина проживала, а батьки при цьому почергово мають приїжджати і виїжджати до цього помешкання згідно з узгодженим графіком;

- визначення місця проживання дитини з одним із батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків за відповідним графіком.

Врахувавши інтереси малолітньої дитини, її психологічний стан та особливості фізичного розвитку, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також, дотримуючись балансу між її інтересами, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, взявши до уваги висновки органів опіки та піклування, житлово-побутові умови проживання кожного з батьків, проживання батьків у різних містах, особливості, пов`язані з запровадженням воєнного стану на території України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив зустрічний позов ОСОБА_2 , визначивши місце проживання доньки з ним та з цих же підстав відповідно відмовив у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 .

Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я, стан розвитку доньки, незалежно від того, з ким вона буде проживати. Однак батьки не змогли налагодити конструктивну комунікацію щодо здійснення батьківських прав.

За таких обставин суд першої інстанції правильно керувався загальним порядком визначення місця проживання дитини, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про визначення місця проживання дитини з батьком.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 , то колегія суддів вважає за необхідне вказати про таке.

ОСОБА_2 просив в своїй апеляційній скарзі виключити з мотивувальної частини оскаржуваного рішення наступні абзаци:

«Судом встановлено, що мати дитини належним чином ставилася до виконання своїх батьківських обов`язків, створила належні умови для виховання та розвитку дитини»;

«Судом встановлено, що у грудні 2018 року, тобто після відкриття провадження у розглядуваній справі та до вирішення судом спору по суті, ОСОБА_2 самостійно в односторонньому порядку змінив місце проживання дитини і з цього часу перешкоджав у спілкуванні дитини з матір`ю, що об`єктивно унеможливлює побудову здорових стосунків між матір`ю та дитиною і формування з нею зв`язку, який є необхідним для здорового гармонійного розвитку дівчинки»;

«Суд враховує поведінку ОСОБА_1 , яка постійно вчиняла дії щодо побачення з дитиною, вчиняла всі визначені законом особи для налаштування спілкування з донькою.».

При цьому ОСОБА_2 зазначав, що вказані обставини встановлені судом першої інстанції не відповідають дійсності.

Відповідно до частини 4 статті 265 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику;

4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду;

5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Втім колегія суддів не може погодитись із доводами ОСОБА_2 , адже матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_21 є матір`ю, яка належним чином ставилася до виконання своїх батьківських обов`язків, створила належні умови для виховання та розвитку дитини, доказів які спростовують вказанв обставин ОСОБА_2 не надав ані в суді першої, ані апеляційної інстанції.

Абзац: «Суд враховує поведінку ОСОБА_1 , яка постійно вчиняла дії щодо побачення з дитиною, вчиняла всі визначені законом способи для налаштування спілкування з донькою.» - є оцінкою суду першої інстанції поведінки ОСОБА_1 відносно своєї доньки та не може бути виключений із мотивувальної частини, адже незгода ОСОБА_2 із вказаною оцінкою не свідчить про неправильність або незаконність висновків суду першої інстанції.

Щодо абзацу «Судом встановлено, що у грудні 2018 року, тобто після відкриття провадження у розглядуваній справі та до вирішення судом спору по суті, ОСОБА_2 самостійно в односторонньому порядку змінив місце проживання дитини і з цього часу перешкоджав у спілкуванні дитини з матір`ю, що об`єктивно унеможливлює побудову здорових стосунків між матір`ю та дитиною і формування з нею зв`язку, який є необхідним для здорового гармонійного розвитку дівчинки», який просив виключити з мотивувальної частини оскаржуваного рішення ОСОБА_2 , то апеляційний суд зазначає, що мотивувальна частина рішення суду першої інстанції взагалі не містить такого абзацу, а викладена у вказаному абзаці обставина не встановлювалась судом першої інстанції під час розгляду справи по суті.

Вимоги ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказати додатково в мотивувальній частині рішення суду: «Донька ОСОБА_3 в період із 2019 року по дату ухвалення рішення у справі перебувала на утриманні батька ОСОБА_2 » також не підлягають задоволенню.

Адже у відповідності до норм статті 374 ЦПК України, апеляційний суд не має повноважень на встановлення обставин, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як видно із матеріалів справи під час розгляду її по суті предметом спору було саме визначення місця проживання дитини. Питання щодо визначення на чиєму утриманні перебувала дитина під час розгляду вказаної справи в суді першої інстанції не вирішувалось та не встановлювалось.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник.

З урахуванням вищевикладеного, вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що апеляційні скарги залишаються без задоволення, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 09 квітня 2025 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Кочеткова І.В. Онищенко Е.А.