Справа № 399/206/24
Провадження № 2/399/61/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Лях М.М., за участю секретаря судового засідання Гриценко Т.М., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4 в якому просить визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частину земельної ділянки розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за законом.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Померлій на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1 .

За заявою сестри позивачки ОСОБА_4 відкрита спадкова справа. Оригінали документів на підтвердження права власності на спірний будинок, що в порядку спадкування за законом належить також позивачу, знаходяться у відповідача

Позивач ОСОБА_3 , звернулася до державного нотаріуса Оніщенко А.А. Онуфріївської державної контори після смерті матері із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом як одна з доньок померлої на 1/2 частину квартири. Державним нотаріусом Оніщенко А.А. Онуфріївської державної контори заяву ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 було долучено вже до відкритої спадкової справи № 70561766.

Однак, оформити частину майна померлої на себе не має можливості, оскільки у неї відсутні оригінали документів, що посвічують право власності спадкодавця на спадкове майно. Документи знаходяться у відповідачки. І вона не бажає надавати їх ані позивачу, а ні нотаріусу.

26.10.2023 року позивачка отримала постанову державного нотаріуса Оніщенко А.А. Онуфріївської державної контори про відмову в оформленні спадщини за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Водночас позивачу роз`яснено про право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Таким чином, позивачка не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку, оскільки правовстановлюючі документи на зазначену частку утримує у себе відповідачка і не надає.

Додала, що позивачка робила спроби вжиття заходів досудового врегулювання спору шляхом перемовин з відповідачем, однак через відсутність порозуміння між сестрами, результатів такі перемовини не дали.

Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

22 серпня 2024 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області відповідачем ОСОБА_4 подано зустрічний позов до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом.

В обґрунтування зустрічного позову відповідачка зазначила що, в позові про визнання права власності в порядку спадкування її рідна сестра безпідставно просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частини будинку з надвірними будівлями та 1/2 частини земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилися після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Натомість, з 2016 року, у зв`язку з хворобою батьків: ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , відповідачка ОСОБА_4 почала проживати з ними та здійснювати постійний догляд та утримання за ними, за адресою: АДРЕСА_1 .

28.12.2018 року помирає її батько ОСОБА_7 . Мама відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ще в період до смерті батька систематично хворіла на тяжкі хвороби зі складним перебігом. Вона здійснювала догляд за їхньою мамою, за власний рахунок купувала їй необхідні ліки, здійснювала оплату необхідних досліджень для встановлення правильного діагнозу, що підтверджується копіями товарних чеків та роздруківками з програм фармацевтичних компаній. Також купувала матері продукти для збалансованого харчування, одяг, оплачувала ремонт будинку.

Мати, будучи особою похилого віку, хворіючи на тяжкі хвороби, перебувала в безпорадному стані та потребувала також постійного догляду та утримання не лише від ОСОБА_4 , а й від другої своєї дитини її сестри ОСОБА_3 . Натомість, ОСОБА_3 , починаючи з 2016 року, а з березня місяця 2021 року, коли вона переїхала на постійне місце проживання до Чехії, не лише не надавала допомогу по догляду за їхньою мамою, не витрачаючи жодної гривні для придбання необхідних для лікування хвороб лікарських препаратів, а й перестала зовсім спілкуватись з мамою.

Їх мама потребувала догляду та утримання не лише її власного, а й її рідної сестри, оскільки вона працює на посаді вчителя зарубіжної літератури в Онуфріївському ліцеї Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області, що підтверджується копією довідки Онуфріївського ліцею Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області від 21.08.2024 року № 113, і тому вона змушена була звертатись за допомогою в догляді та одноособово оплачувати їх послуги до осіб, з якими в них немає родинної спорідненості, зокрема до ОСОБА_8 , яка ставила крапельниці мамі, робила уколи, контролювала її артеріальний тиск, інші необхідні процедури.

У 2020 році мама захворіла на мікроінсульт, що супроводжувався короткочасною втратою пам`яті. Про стан здоров`я матері ОСОБА_4 роками повідомляла сестру ОСОБА_3 , яка не лише не надала їй фінансову допомогу при лікуванні, а й жодного разу не зателефонувала та не відповіла на її повідомлення, що підтверджується скріншотами з програми «Viber» та «Telegrаm».

У січні 2022 року ОСОБА_5 захворіла на СОVID 19, що підтверджується копією карти стаціонарного хворого № 003478/21, при цьому вона місяць знаходилась під кисневим апаратом, витрати на лікування понесла ОСОБА_4 . Сестра жодної ночі не залишилась з мамою в лікарні.

З початком повномасштабної війни в Україні вона змушена була забрати маму додому та продовжити лікування теж самостійно, без допомоги сестри.

Стан здоров`я ОСОБА_5 ще більше погіршився в результаті тривог та вибухів. Мама дуже часто плакала, що сестра не телефонує їй.

ІНФОРМАЦІЯ_2 їхня мама померла. Всі витрати щодо її поховання відповідачка ОСОБА_4 теж здійснила за власний рахунок, що підтверджується копією довідки Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 19.08.2024 року № 1223, в якій зазначено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно за власні кошти поховала свою матір ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06.09.2023 року ОСОБА_4 звернулась до Онуфріївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.08.2024 року № 389763288, власником земельної ділянки площею 0, 1082 га, кадастровий номер :50:023:0008, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , власником 1/1 частки є ОСОБА_7 .

Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 05.09.1988 року, видане виконавчим комітетом Онуфріївської селищної ради народних депутатів, житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , належить на праві особистої власності ОСОБА_7 .

Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст, 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ч. 3 статті 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітті діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Частина 5 ст. 1224 Цивільного Кодексу України встановлює, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За ч. 5,6 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї' особи.

До моменту смерті, їхня матір ОСОБА_5 , постійно та тяжко хворіла, неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, мала потребу у сторонньому нагляді та догляді, отже фактично перебувала у безпорадному стані.

ОСОБА_3 від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю - своїй матері - ухилялась , хоча мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

З огляду на викладене, вважає, що відповідач ОСОБА_3 має бути усунена від права на спадкування за законом після смерті матері, оскільки за життя спадкодавця не турбувалася про неї, не підтримувала її матеріально та морально, фактично ухилялася від виконання свого обов`язку, як доньки, щодо утримання та надання їй допомоги.

Ухвалою суду від 03 вересня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом, прийняти до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Провадження по справах об`єднано.

19 вересня 2024 року до канцелярії суду Кіровоградської області представником позивача за первісним позовом ОСОБА_3 було подано відзив на зустрічний позов. В обґрунтування якого зазначено що, ОСОБА_3 не погоджується з обставинами, викладеними у зустрічний позовній заяві ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування, вважає їх не доведеними, а позов вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_4 в своєму зустрічному позові стверджує, що ОСОБА_3 має бути усунена від спадкування на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , нібито, ухилялася від надання допомоги своїй матері ОСОБА_5 , яка через похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані. Але вказане твердження є вигадкою ОСОБА_4 , яка не підтверджується належними, достовірними та достатніми доказами.

Так, ОСОБА_4 стверджує, що вона з 2016 року почала проживати зі спільними з ОСОБА_3 батьками - ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , оскільки останні потребували постійного догляду. Крім того ОСОБА_4 наполягає на тому, що вона за власний рахунок купувала необхідні померлій матері ліки, здійснювала оплату необхідних досліджень, купувала матері харчові продукти, одяг та оплачувала ремонт будинку.

На підтвердження своїх слів щодо самостійного утримання матері та купівлю ліків за власний рахунок ОСОБА_4 надає 18 (вісімнадцять) чеків з аптек, датованих 21.08.2024, які взагалі незрозуміло яким чином підтверджують утримання ОСОБА_4 своєї матері, враховуючи те, що на момент здійснення цих покупок ОСОБА_5 вже один рік та чотири місяці тому як померла.

Крім того, звернули увагу на те, що всі 18 фіскальних чеків датовані не тільки однією датою, а й видані одним і тим самим Товариством з обмеженою відповідальністю «Подорожник Кропивницький» приблизно в один і той самий час з 13 год 22 хв по 14 год 09 хв, тобто з інтервалами у декілька хвилин, очевидно, для того, щоб ввести суд в оману, надавши ваги своїм твердженням про утримання померлої матері, розраховуючи на те, що суд не зверне увагу на дату та час видачі фіскальних чеків.

Серед покупок, вказаних у зазначених фіскальних чеках: тест для визначення вагітності, керм-лосьйон для рук, гель для душу, вода «Моршинська», крем для обличчя нічний, крем для обличчя денний тощо.

Також зазначили, що скріншоти з сервісу «гугл-пей», які нібито підтверджують витрати ОСОБА_4 на лікування матері не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки за ними неможливо ідентифікувати характер цих витрат.

А зважаючи на те, що позивачем за зустрічним позовом в якості доказів на підтвердження утримання людини похилого віку надані копії фіскальних чеків від 21.08.2024 з покупкою, зокрема, тесту для визначення вагітності, то до решти «доказів» позивачки необхідно ставитися критично.

Щодо наданих ОСОБА_4 копій одинадцяти товарних чеків за різні періоди у 2022 та 2023 роках, зазначили, що товарні чеки дійсно підтверджують купівлю лікарських товарів, препаратів та біо-добавок. Проте, вказані товарні чеки також не є достатнім та належним підтвердженням утримання ОСОБА_4 своєї матері ОСОБА_5

ОСОБА_4 до зустрічного позову до ОСОБА_3 додає копії висновків спеціалістів та лікарських обстежень ОСОБА_5 . Відповідно до копії виписки стаціонарного хворого ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у лікарні з діагнозом «Позагоспітальна двобічна нижнє-часткова пневмонія, середньо-тяжкий перебіг» з 31.01.2022 по 17.02.2022 року. У виписці також вказані супутні захворювання ОСОБА_5 : «атеросклеротичний кардіосклероз ГХ ІІ ст.3 р.4, миготлива аритмія СН11А, цукровий діабет тип ІІ, тяжка форма». У зазначеній виписці вказані лікарські препарати, якими проводилось лікування ОСОБА_5 : абіфлокс 500 мг, муколван 2.0, еуфілін 2%, дексаметазон 1.0, фленокс 0,4, діклофенак 3.0, торсід 4 мг, муцитус 300 мг, укрлів 500 мг, ліктімак, ко-пренеса 8/25 мг, леркамен 10 мг, олтар 3 мг. Крім того рекомендовано після виписки приймати такі препарати: укрлів 500 мг, ко-пренеса 8/25 мг, леркамен 10 мг, олтар 3 мг, торсід 10 мг, бісопролог 5 мг, лоспірин 75 мг.

Проте копії наданих ОСОБА_4 товарних чеків № 315592 від 08.02.2022, 316069 від 10.02.2022 та № 316562 від 11.02.2022 (входять у період перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні) підтверджують тільки покупку дексаметазону 0, 4% 1 мл № 5 амп., який входив в перелік лікарських призначень ОСОБА_5 , загальною вартістю 20 грн 10 коп. Доказів на підтвердження купівлі інших призначених ОСОБА_5 лікарських препаратів ОСОБА_4. не надано.

Крім того, позивачкою за зустрічним позовом надано копію виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого про те, що ОСОБА_5 з 17.11.2022 по 30.11.2022 перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Онуфріївська центральна районна лікарня» Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області з діагнозом «гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба з переважним ураженням серця з (застійною) серцевою недостатністю. Супутні захворювання: атеросклеротичний кардіосклероз ГХ ІІ ст.3 р.4, миготлива аритмія СН11А, цукровий діабет тип ІІ середнього ст. тяжкості». У зазначеній виписці вказані лікарські препарати, якими проводилось лікування ОСОБА_5 : фіз.роз. 0, 9%, корвітин, магнія сульфат, торсід 4, 0, аленокс 0, 4, мілдрокард 10, кейвер 2, 0, небілет 2, 5 мг, трипліксам 5/1.25/5 мг, леркамен 10 мг. Рекомендовано приймати після виписки: небілет 2, 5 мг, трипліксам 5/1.25/5 мг, леркамен 10 мг, лоспирин 75 мг, вазіліл 20 мг. Проте, підтверджень купівлі вказаних препаратів як під час перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні з 17.11.2022 по 30.11.2022, так і після його завершення, ОСОБА_4 до суду не надано.

Щодо лікарських препаратів та біологічних добавок, вказаних у товарних чеках, копії яких надані до суду позивачкою за зустрічним позовом, зазначили, що незрозуміло для кого призначалися ці препарати, оскільки у призначеннях та рекомендаціях лікарів померлої ОСОБА_5 такі рекомендації відсутні.

А отже, надані ОСОБА_4 копії товарних чеків також жодним чином не підтверджують факт самостійного утримання нею своєї померлої матері та понесення нею витрат на лікування останньої. Таким чином, надані ОСОБА_4 копії документів є неналежними, недостовірними та недостатніми доказами. Вони не містять інформації щодо предмета доказування, на їх підставі не можна встановити дійсні обставини справи та за допомогою них неможливо дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування та на які посилається позивачка, як того вимагають ст.ст. 77, 79 та 80 Цивільного процесуального кодексу України.

Тези ОСОБА_4 щодо самостійного догляду та утримання ОСОБА_5 мають бути розцінені судом як припущення, на яких не може ґрунтуватися доказування відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Крім того, позивачка за зустрічним позовом наполягає на тому, що ОСОБА_5 через похилий вік та тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані. Проте, копії медичних обстежень ОСОБА_5 не вказують на її безпорадний стан. Щодо здійснення ОСОБА_3 догляду за своєю матір`ю ОСОБА_5 . ОСОБА_4 стверджує, що з 2016 року почала самостійно здійснювати догляд за батьком ОСОБА_7 та матір`ю ОСОБА_5 , а також утримувати їх за власний рахунок. Проте вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки, ОСОБА_3 до початку 2022 року постійно проживала у селищі Онуфріївка Кіровоградської області та весь свій вільний час присвячувала допомозі батькам - ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

У 2018 році батько сторін сильно захворів, у зв`язку з чим ОСОБА_3 вирішила звільнитися з посади керівника гуртка Онуфріївського районного центру дитячої та юнацької творчості та присвятити весь свій час допомозі батькам та, зокрема, догляду за хворим батьком ОСОБА_7 . Вказана обставина підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_3 .

Натомість ОСОБА_4 також по можливості фізично допомагала з доглядом за батьками, проте весь свій вільний час присвячувати батькам остання не могла. Оскільки приблизно останні десять років живе на два населених пункти: сел. Онуфріївка та м. Світловодськ Кіровоградської області, оскільки у м. Світловодськ проживає співмешканець ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , до якого ОСОБА_4 систематично навідується та проживає з ним декілька днів на тиждень.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько сторін - ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_3 продовжувала проживати у сел. Онуфрівка, де здійснювала догляд за своєю матір`ю та надавала їй необхідну допомогу. На початку 2022 року ОСОБА_3 вимушено виїхала зі своїм онуком до Чеської Республіки, рятуючи дитину від можливих бойових дій. Натомість у селищі Онуфріївка залишилася проживати донька ОСОБА_3 та онука ОСОБА_5 - ОСОБА_10 , яка має медичну освіту та яка продовжила догляд за своєю бабусею ОСОБА_5 , купляла їй всі необхідні для життя речі та ліки, в тому числі за рахунок надісланих ОСОБА_3 коштів, допомагала по господарству.

Більш того, у матеріалах судової справи міститься довідка територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області від 25.10.2023 про те, що ОСОБА_5 з 20 квітня 2021 року по 19 квітня 2023 року отримувала соціальну послугу «Догляд вдома» на безоплатній основі. Також звернули увагу на те, що вказана соціальна послуга надавалася ОСОБА_5 за зверненням ОСОБА_3 , оскільки саме у квітні 2021 року остання сильно захворіла та не могла продовжувати доглядати за матір`ю на тому рівні, на якому це відбувалося до квітня 2021 року. Обставина хвороби ОСОБА_3 підтверджується копією виписки з амбулаторної карти останньої.

ОСОБА_4 стверджує, що всі витрати на поховання ОСОБА_5 понесені нею самостійно. На підтвердження своїх слів надає відповідну довідку Онуфріївської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області. Проте, у вказаній довідці не вказано, що поховання ОСОБА_5 здійснювалося ОСОБА_4 самостійно та виключно за власні кошти. Оскільки всі витрати на поховання ОСОБА_5 неслися як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_3 в рівних частках. Крім того, звернули увагу суду на те, що в Україні не існує законодавчої процедури перевірки органами місцевого самоврядування ступеня понесення витрат на поховання родичів тією чи іншою особою.

Також ОСОБА_4 стверджує, що ОСОБА_3 , з 2021 року припинила спілкування з матір`ю. На підтвердження своїх слів позивач за зустрічним позовом надає декілька скріншотів повідомлень у додатку «Вайбер». Проте вказані скріншоти не свідчать про відсутність спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а тільки свідчать про відсутність належного спілкування між сестрами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Доказів відсутності спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 позивачем не надано.

Натомість представник ОСОБА_3 налада скріншоти переписок ОСОБА_3 зі своєю тіткою - ОСОБА_11 , зі змісту яких чітко зрозуміло, що відповідачка за зустрічним позовом підтримувала спілкування зі своєю матір`ю ОСОБА_5 .

Крім того свою думку на рахунок вирішення справ щодо усунення від права на спадкування висловив Верховний суд у Постанові від 22.03.2023 у справі № 156/1111/20, де зазначив, що «для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування».

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19).

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 , всупереч вимогам чинного матеріального та процесуального законодавства України, а також висновкам Верховного Суду не надала належних, достовірних та достатніх доказів того, що ОСОБА_5 перебувала у безпорадному стані, а ОСОБА_3 ухилялася від надання їй допомоги. І навіть за умови ймовірного перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані, ОСОБА_4 повинна б була довести той факт, що ОСОБА_5 в цей момент потребувала допомоги саме від ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача за зустрічним позовом вважає, що обставини, викладені ОСОБА_4 у своєму позові, нею не доведені, у зв`язку з чим зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення останньої від права на спадкування є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного просить суд у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом - відмовити повністю.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду справи по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі, зустрічний позов про усунення від права на спадкування за законом не визнали та просили відмовити. Надали пояснення згідно первісного позову та відзиву на зустрічний позов. Зазначили що ОСОБА_3 , подала позов до ОСОБА_4 , бо не має можливості подати документи на прийняття спадщини, так як документи знаходяться у відповідачки її сестри ОСОБА_4 , доступу до батьківського будинку ОСОБА_3 не має, через те що на дворищі знаходиться собака відповідачки ОСОБА_4 .

Також ОСОБА_3 зазначила, що коли була жива мама, вона приїздила до неї в гості, проте ОСОБА_4 диктувала свої умови, щодо знаходження сім`ї ОСОБА_12 в батьківському домі, навіть коли обоє батьків були живі, відповідачка вже тоді вважала себе хазяйкою будинку, оскільки вказувала, де кому спати, як себе поводити і взагалі поводила себе зверхньо по відношенню до неї, через те, вона перестала спілкуватись в будь якому прояві з ОСОБА_4 .

Щодо зустрічного позову ОСОБА_4 до неї ОСОБА_3 зазначила, що незважаючи на те що, рік знаходилась за кордоном, вона постійно спілкувалась з матір`ю та забезпечувала фінансуванням на придбання всього необхідного для життєзабезпечення матері, а саме: ліки, продукти харчування та інше. А до поїздки за кордон, взагалі звільнилась з місця роботи, щоб допомагати та доглядати за батьками, котрі на той момент дуже хворіли, і хоча вона з ними не проживала на постійній основі біля них, проте вона завжди була в постійному доступі для них.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги вважають необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зустрічний позов підтримали та просили позовні вимоги зустрічного позову задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 зазначила, що з 2016 року, коли батьки почали дуже часто хворіти, вона переїхати жити до них на постійній основі, повністю їх забезпечувала як матеріально так і фінансово, батько до 2018 року до останнього працював в лікарні і вона віддала йому власне авто для зручного пересування від дому до роботи та від роботи до дому. Після смерті батька її мама дуже болісно пережила смерть чоловіка, почала дуже часто хворіти. А коли почалася війна та позивачка поїхала за кордон до чоловіка, мама пережила інсульт і їй довелось доглядати за мамою на одинці, спати з нею, лежати в лікарні, доглядати за нею. 20-21-й роки, були найскладніші роки, бо мама не в змозі була звернутись сама до лікаря, тому вона їй в цьому допомагала, це були лікарні і в місті Олександрії, селищі Онуфріївці, місті Кременчуці, і якщо в неї не було змоги, щоб відвести маму до лікарні чи чимось допомогти, то це робив її син ОСОБА_13 або ж її чоловік ОСОБА_14 . Коли мама захворіла на атеросклероз, то лікування виявилось дуже дорогим, і коли в неї закінчились кошти, вона звернулась до сестри, щоб та допомогла їй з забезпеченням мами ліками та лікуванням, проте остання, крім нарікань, нічим не допомагала. Під час цього лікування їх мама були прикута до постілі майже пів року, і вона сама її доглядала та забезпечувала всім необхідним. Потім почалася війна, і зрозуміло, що кожен робить свій вибір, ОСОБА_3 поїхала за кордон до чоловіка, а вона залишилась одна з мамою, яка дуже сильно переживала події зв`язані з війною, через що, були проблеми з серцем, підвищенням тиску та інше. Коли вона знаходилась на роботі, то мама залишалась сама, проте, коли мамі було погано, то та телефонувала їй, і вона приїздила, вона також не заперечує, що крім неї, допомагала її племінниця ОСОБА_4 , але не в тому об`ємі як, зазначає позивачка. Тим паче, що вона пропонувала позивачці мирну угода, але остання відмовилась. На підставі вищевикладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги зустрічного позову та усунути ОСОБА_3 від спадкування ОСОБА_17 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що є донькою ОСОБА_3 та внучкою ОСОБА_5 розповіла, що до бабусі ОСОБА_5 заїжджала дуже часто, серед тижня в любий час могла заїхати також по дзвінку бабусі, коли їй потрібно було щось купити, на вихідні обов`язково. Бувало , що проживаюча з бабусею ОСОБА_4 була відсутня, так як їздила до м. Світловодська. Її син ОСОБА_13 теж бував, але бачила його рідко. ОСОБА_3 кожного місяця робила переказ коштів на рахунок свідка для забезпечення ОСОБА_5 необхідними ліками та доглядом за нею. Коли бабуся потрапляла до лікарні, то забігала до неї дуже часто. Хоча її мама знаходилась за кордоном, вона доволі часто спілкувалась в додатку «Вайбер» зі своєю мамою. Коли виникали непорозуміння між її мамою і тіткою, бабуся дуже сердилась і на запитання, чи може вона скласти заповіт, вона відповідала, що нехай самі розбираються. Стверджує, що робила те, що їй казала бабуся. До війни син тітки ОСОБА_13 заїжджав до бабусі, але після того як розпочалася війна, виїхав за кордон, бабусю не навідував.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що коли вона працювала сімейною медсестрею, то часто відвідувала батьків сторін, бо батьки дуже часто хворіли, і за весь час, що були призначення лікування, постійно бачила обох доньок, що піклувались за ними. Чи де який виклик лікаря, чи медсестри, чи відвідування лікарні для лікування чи обстеження, чи виписати ліки для батьків, всім цим займалася ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_10 . Коли вже ОСОБА_7 не працював, а знаходився вдома на лікування, свідок неодноразово приїздила до них, щоб виконувати призначення лікаря і постійно бачила там ОСОБА_3 , її дочку і правнука З вигляду відносини один до одного були дуже теплі та добрі. ОСОБА_4 бачила рідше, бо проживала в іншому місці, але теж періодично з`являлась. Працюючи в лікарні в кабінеті сімейного лікаря, більш частіше за рецептами ліків зверталась ОСОБА_3 або ж її донька ОСОБА_4 . Наскільки свідок пам`ятає, то ОСОБА_4 не проживала разом з батьками на момент хвороби батька ОСОБА_7 , бо неодноразово бачила її в автобусі на м. Світловодськ, бо сама частенько їздила в місто до батьківського будинку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що працюючи фельдшером пунктом екстреної медичної допомоги Онуфріївського базування, часто приїздив на виклик до домоволодіння ОСОБА_5 , бо остання хворіла на гіпертонічну хворобу і під час виклику також бачив там ОСОБА_7 та доньок ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Після вторгнення рф 24.02.2022 року не пам`ятає, щоб їздив на виклик до домоволодіння ОСОБА_5 . За консультацією по медичній допомозі звертались як ОСОБА_3 так і ОСОБА_4 .. Під час госпіталізації до лікарні ОСОБА_5 , бачив і ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , може ОСОБА_3 бачив частіше. А доньку ОСОБА_4 ОСОБА_3 взагалі дуже часто майже кожен день і вранці і в обід і ввечері.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що знайома з ОСОБА_4 з 2000 року, коли остання купила квартиру в місці, де проживала свідок, також вона була вхожа в будинок ОСОБА_5 , оскільки, вона безпосередньо допомагала робити ремонтні роботи в будинку, за роботу якої розраховувалась ОСОБА_4 також зазначила, що неодноразово робила в будинку по АДРЕСА_1 ремонти, то просто допомагала на огородніх ділянках, але ОСОБА_3 не бачила ні разу, можливо через те, що не потрапляли в один і той самий момент. Коли вона приходила до ОСОБА_4 , яка вже проживала разом з ОСОБА_5 , то остання скаржилась на те, що ОСОБА_3 дуже рідко телефонує, а за онуку говорила, що, коли вона відправляла її на закупи то давала їй свою пенсійну картку, а та натомість знімала якоби більше як було по чеках. Також зазначила, що ніяких поточних ремонтів не виконувала з 2020 року за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_25 повідомила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знає, добре, пам`ятає їх все життя і зазначає, що вони діти хороші, проте, що сталось між ними, не розуміє. Сама ОСОБА_25 є сусідкою ОСОБА_3 , то краще її знає, пам`ятає, що одного разу, після якогось свята вона зустріла ОСОБА_5 та щось зговорились за старість. І свідок запитала у ОСОБА_5 що вона буде робити, бо після неї залишиться великий будинок, проте та не знала, що сказати, однак зазначила, що ОСОБА_7 говорив, що куди він дінеться, то щоб вона зробила документи на ОСОБА_3 , однак, ОСОБА_5 дуже переживала, оскільки знає свою меншу доньку і зазначила «що та її «з`їсть». Але як би там не було, бажає їм, щоб вони знайшли спільну мову, бо їхні батьки були дуже порядними, мали певний статус і тому, хотілось би, що вони вирішили свої питання мирно. Також зазначила, що після вторгнення 24.02.2022 року, ОСОБА_3 дійсно покинула країну та переїхала до Чеської Республіки, але за її мамою доглядала ОСОБА_4 - донька ОСОБА_3 , проте не заперечує, що ОСОБА_4 також допомагала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_27 повідомила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знає з самого малечку, з ОСОБА_3 вони подруги, до їхнього будинку була вхожа, особливо як буди якійсь події, батьків, як і дівчат знала дуже добре. Знає, що батьки сторін дуже хворіли, знає про ситуацію з татом та мамою, бо ОСОБА_3 про це розповідала та дуже переймалась з приводу здоров`я батьків. ОСОБА_3 розповідала їй, про те, що мама хворіла і постійно потребувала допомоги, а також часто перебувала в лікарнях. Також зазначає, що коли ОСОБА_3 була ще в селищі Онуфріївка, вона завжди з мамою була на зв`язку, і доволі часто її відвідувала, що свідок була безпосередньо очевидцем, а також була свідком телефонних розмов ОСОБА_3 з її мамою, суть розмови не чула, проте фрази «добре мамо привезу» «добре мамо куплю» точно чула. Про їхні відносини нічого поганого сказати не може, бо стосунки були хороші як доньки і матері. Сама свідок не була очевидцем сварок між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і може судити тільки зі слів ОСОБА_3 , яка говорила, що відносини між сестрами зіпсувались після від`їзду ОСОБА_3 за кордон, бо ОСОБА_4 не хотіла, щоб сестра її залишала одну з хворою мамою.

Повідомила, що ОСОБА_17 коли мама їхня почала дуже часто хворіти, то вона почала проживати разом з нею, це також знає зі слів обох сестер. Також зазначає, що незважаючи на те, що ОСОБА_3 знаходилась за кордоном, вона неодноразово пересилала гроші на рахунок своєї доньки для забезпечення потреб своєї матері. А також ОСОБА_4 донька ОСОБА_3 приходила і допомагала ОСОБА_4 по догляду за мамою, не зважаючи на те була мама хвора чи ні, що підтверджується словами як ОСОБА_3 так і ОСОБА_4 . Додала, що були ситуації, коли ОСОБА_4 просила замінити її на уроках, бо та мала їхати до мами, якій стало погано.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_30 повідомила, що ОСОБА_4 знає з самого дитинства, а наразі разом працюють в одному закладі, може сказати, що сім`я у них була дуже хороша і дружна. свідок ніколи не пам`ятає, щоб ОСОБА_4 поганим словом згадала свою сестру, бо стосунки між ними були дружніми і не пам`ятає, щоб вони коли небудь сварились, а про батьків взагалі тільки з теплом відносилась. Останні роки, як її мама почала хворіти, по першому дзвінку ОСОБА_4 відпрошувалась з роботи і бігла до дому, бо мама погано себе почуває, також неодноразово була свідком, коли ОСОБА_4 закуповувала продукти харчування для своїх батьків. Знає, що ОСОБА_4 вже доволі довгий час проживала з батьками. Хто допомагав ОСОБА_4 здійснювати догляд за батьками вона не знає, окрім її сина ОСОБА_13 певно більше ніхто. Чи потрібно куди відвести ОСОБА_5 чи лікарня, чи обстеження, то він завжди її возив разом з ОСОБА_31 . Про ОСОБА_3 та про її допомогу в догляді за матір`ю вона не може стверджувати, бо не володіє такою інформацією, проте знає, що остання проживає за кордоном з моменту вторгнення рф на територію України. В гості приїздила, коли ще ОСОБА_5 була жива, вони обмінювались квітами та смаколиками. Також неодноразово чула, що при телефонній розмові з мамою, вона говорила, ОСОБА_4 , що їй погано і вона більше не може. Також зазначила, що до моменту подачі позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 стосунки у них були хороші, по крайній мірі вона так знала і бачила. А після, ОСОБА_4 була дуже засмучена та схвильована.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_32 пояснила, що жила по сусідству з покійною ОСОБА_5 і так як вона за фахом медсестра то ОСОБА_4 попросила її допомагати їй в догляді за мамою, а саме виконати призначення лікаря, поміряти тиск мами. Був випадок, коли ОСОБА_4 була на роботі в школі, до свідка зателефонувала ОСОБА_5 і попросила її прийти, бо дуже високий тиск, що добавила, що телефонувала до ОСОБА_3 і вже минуло 40 хвилин, а її не має. Коли ОСОБА_32 прийшла і переміряла тис, він був дуже високий, вона по призначенню лікаря зробила їй магнезію, тут прийшла і ОСОБА_3 , після процедури тиск не спадав, тоді вона сказала останній, щоб та викликала швидку і ОСОБА_5 госпіталізували, та стверджує, що це єдиний раз, коли бачила ОСОБА_3 вдома у ОСОБА_5 . Свідок також стверджує, що приходила дуже часто, оскільки ОСОБА_5 хворіла на різні хвороби: гіпертонія, діабет, відкриті язви та інше. Коли лікарі робили призначення, то свідок приходила і виконувала його, коли ставила крапельниці, то могла біля неї знаходитись і дві години, то ОСОБА_4 телефонувала, кожну перерву і питала, що там мама, як вона себе почувала, а ОСОБА_5 говорила, що щоб вона робила, якби не ОСОБА_4 та скільки у неї той пенсії, коли такі дорого вартісні ліки та зазначала, як їй шкода ОСОБА_4 бо і вона і діти і робота. Також покійна зазначала, що вона може бути спокійна, оскільки ОСОБА_3 квартира, а ОСОБА_4 будинок. Стверджує, що окрім ОСОБА_4 здійснював догляд ОСОБА_13 син ОСОБА_4 , та забезпечував бабусю ліками. Але також зазначила, що деколи коли приходила робити призначення, то була присутня також ОСОБА_10 . Коли вона була присутня в будинку ОСОБА_5 то дуже рідко зустрічала ОСОБА_3 оскільки остання часто їздила до свого чоловіка. На питання звідки їй відомо, що всі ліки купувала ОСОБА_4 , та повідомила, що їй говорила сама ОСОБА_5 , проте час, коли це було вона не пам`ятає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_33 пояснила, що знала ОСОБА_5 та ОСОБА_4 може років тридцять, бо живуть по сусідству. Їхні будинки знаходяться поряд, так близько, що вона могла б спостерігати, що відбувається на дворищі сусідів ОСОБА_5 . Зазначила, що по всім питанням, що стосуються мами ОСОБА_4 , чи господарства потрібно звертатись до саме до неї. Коли було погано ОСОБА_5 , то вона приходила до них до будинку чи виміряти тиск, чи допомогти щось, то вона завжди телефонувала ОСОБА_4 з її слів - це єдина особа, яка піклувалася про маму та будинок, інших піклувальників не було. Коли ОСОБА_5 захворіла на коронавірус, та потрапила до лікарні, то також в якості піклувальника та доглядальника бачила тільки ОСОБА_4 тим паче, що вона в батьківському будинку проживала на протязі 5-6 років. З сестрою ОСОБА_3 знайома, деколи бачились, також знає, що вона виїхала за кордон та не бачила її близько 5 років. Зазначила, що на протязі всього періоду, доки була жива мати ОСОБА_5 весь час і на подвір`ї і на городі бачила лише ОСОБА_4 з ранньої весни до пізньої осені та майже з ранку до вечора.

Також деколи бачила, як приїздила ОСОБА_4 - донька ОСОБА_3 , проте, що вона робила в будинку ОСОБА_5 їй не відомо. ОСОБА_3 бачила всього лиш один раз, коли та приїздила на похорон мами ОСОБА_5 . Проте також зазначила, що на постійному місці безвиїзно знаходилась за даною адресою проживання з 2020 року, і з цього часу вона наче ОСОБА_3 не бачила.

Заслухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, 31 жовтня 1986 року позивач ОСОБА_3 уклала шлюб, який зеєстрований відділом ЗАГС Онуфріївського райвиконкома Кіровоградської області та після реєстрації шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 ), що свідоцтвом про укладенню шлюбу серія НОМЕР_1 /т. 1 а.с. 11/.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого Онуфріївським ЗАГС Кремгесівського району Кіровоградської області від 06.11.1965 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є ОСОБА_7 та ОСОБА_5 / т. 1 а.с. 12/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Онуфріївським відділом державної реєстрації цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) серія НОМЕР_3 від 19.04.2023 року / т. 1 а.с. 13, 118/.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори від 26.10.2023 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у з`вязку з відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно / т. 1 а.с. 14-15/.

Згідно листа Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області направленого ОСОБА_3 видно, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 перебувала на обліку у відділі соціальної допомоги вдома територіального центру в період з 20.04.2021 року по 19.04.2023 року та отримувала соціальну послугу «Догляд вдома» на безоплатній основі / т. 1 а.с. 16, 216/.

У відповідності з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № від 19.01.2024 року вбачається, що земельна ділянка кадастровий № :100:50:023:0008 площею 0, 1082 га призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить в ОСОБА_7 / т. 1 а.с. 17-18/.

Згідно копією спадкової справи № 54/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , заведеної Онуфріївською державною конторою Кіровоградської області, видно, що після смерті останньої заяви на прийняття спадщини подали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 / т. 1 а.с. 65-75, на звороті/.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого Онуфріївським Р/а ЗАГС Кіровоградської області від 25.04.1973 року, батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_7 та ОСОБА_5 / т. 1 а.с. 114/.

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 , виданого ЗАГС Онуфріївської райдержадміністрації Кіровоградської області від 26.10.1993 року було укладено шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище якої було - ОСОБА_4 ), що підтверджує факт зміни дівочого прізвища після заміжжя / т. 1 а.с. 115/.

Довідкою № 113 від 21.08.2024 року, виданою Онуфріївським ліцеєм Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області підтверджується, що, ОСОБА_4 дійсно працює вчителем зарубіжної літератури в Онуфріївському ліцею Онуфріївської селищної ради Олександрійського району з 01.09.1999 року із повним тижневим навантаженням по теперішній час / т. 1 а.с. 116/.

Згідно довідки № 1223 від 19.08.2024 року, виданою виконавчим комітетом Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно за власні кошти поховала свою матір ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та про те що, вони проживали разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 / т. 1 а.с. 117/.

Згідно свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння, виданим виконавчим комітетом Онуфріївської селищної ради народних депутатів від 05.09.1988 року право власності на домоволодіння ОСОБА_7 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та про що записано в реєстрову книгу № 1254/6 / т. 1 а.с. 121, на звороті/.

Згідно епікризу № 1937 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на стаціонарному лікуванні в Онуфріївській ЦРЛ з 21.01.2018 року по 01.08.2018 року з діагнозом пароксизмальна тахікардія СН ІІА. ЦД тип 2 з призначеним лікуванням / т. 1 а.с. 122/.

У відповідності з ультразвуковим дослідженням нирок та сечових шляхів № 528 від 26.02.2019 року зробленим в Онуфріївській ЦРЛ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слідує, що остання хворіла на лівобічну ниркову недостатність / т. 1 а.с. 123/.

Епікриз № 1143 свідчить про те що, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіла в період з 05.2020 року по 22.06.2020 року на загострений атеросклероз сосудів нижніх кінцівок з призначеним лікуванням / т. 1 а.с. 124/.

Епікриз № 547 свідчить про те що, хвора ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилась на стаціонарному лікуванні Онуфріївській ЦРЛ з 26.02.2019 року по 04.03.2019 року з діагнозом лівостороння ниркова колька з призначенням лікування / т. 1 а.с. 124/.

Медичні карти та ультразвукові дослідження в період з 2020 року по 2021 року з ТОВ «Європейська медицина» та з Онуфріївської ЦРЛ, свідчать, що пацієнт ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, страждала хворобою серця та серцевими судинами, мала проблеми облітеруючого атеросклерозу артерій нижніх кінцівок. Стенози обох ЗСА. Множинні кальциновані атеросклеротичні бляшки в артеріях стегново-підколінного, гомілкового сегментів. Виражено знижений кровоплин в лівій ЗВГА, ТАС, реєструються окремі низькоаплітудні швидкісні піки. Виражено знижений кровоплин в лівій ЗВГА, ТАС, реєструються окремі середньоаплітудні швидкісні піки, варикозної хвороби, клапонно-венозної недостатності, лімфостазу, страждала на глаукому обох очей субк. Артифакія правого ока з призначенням лікування, на Оніхомікоз 3 п-та правої стопи. Рана 5 п-тп правої стопи. Цукровий діабет 2 типу та з призначенням лікування, хворіла на цукровий діабет типу 2 з периферичною ангіопатією, без гангрени, середньої тяжкості, що також підтверджується показниками розширених і звужених аналізів / т. 1 а.с. 126-137/.

У період з початку 2022 року пацієнт ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була на стаціонарному лікуванні з діагнозом коронавірус з тяжким перебігом хвороби та призначеним лікування, по 2023 року також страждала на гіпертензивну хворобу з переважним ураженням серця з серцевою недостатністю, атеросклеротичним кардіосклерозом, гіперточніною хворобою риск 4, миготлива аритмія, цукровий діабет тип 2 середньої тяжкості, фібриляцією та трипотіння пересердь - ускладненого та інсулінонезалежний цукровий діабет з іншими уточненими ускладненнями / т. 1 а.с. 139-140/.

Квитанціями про оплату та товарними чеками підтверджується купівля медичних препатарів та лікарських засобів в період з 2022 року по 2023 року / т. 1 а.с. 141-156/.

З наданої переписки між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з додатку «Телеграм», видно, що остання не відповідала на смс-сповіщення ОСОБА_4 , в котрих йшлося про стан здоров`я їхньої матері ОСОБА_5 / т. 1 а.с. 157-161/.

Згідно зі скріншотів переписок ОСОБА_3 з тіткою ОСОБА_11 в додатку «Вайбер», слідує, що ОСОБА_3 активно приймала участь у житті матері ОСОБА_5 , а після вторгнення рф, хоча ОСОБА_17 і виїхала за кордон, але все одно переймалася самопочуттям матері та прохала свою доньку ОСОБА_10 піклуватись а також матеріально забезпечувати бабусю, тобто матір ОСОБА_5 про що свідчать смс-сповіщення / т. 1 а.с. 199-211/.

Трудовою книжкою серія НОМЕР_6 від 03.08.1983 року оформленою на ОСОБА_3 свідчить про те що, остання розрахувалася з місця роботи 21.08.2018 року / т. 1 а.с. 212-214/.

У відповідності з медичною довідкою, а саме ОСОБА_36 пацієнтка ОСОБА_3 станом на 30.03.2021 ріку як і її мама ОСОБА_5 хворіла коронавірусом, тому не могла здійснювати в цей період догляд за своєю мамою / т. 1 а.с. 215/.

Копією перекладу з чеської на українську мову підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 01.09.2022 року працює на посаді асистента для учнів з іншої рідної мови в закладі освіти Єврошкола Страконіце середня професійна школа, ТОВ ОСОБА_40 361,3668 01 Страконіце /т. 2 а.с. 14-15/.

Копією заяви від 04.03.2022 року зереєстрованої в реєстрі за № 85, 86 та нотаріально завірена приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області підтверджується що, батьки ОСОБА_37 та ОСОБА_38 дають свою згоду на тимчасовий виїзд із України за кордон до Республіки Польші їхній малолітній дитині ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в період з 04.03.2022 року по 04.09.2022 року у супроводі громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 /т. 2 а.с. 16/.

Згідно копії спадкової справи № 29/2020 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 заведеної Онуфріївською державною конторою Кіровоградської області, вбачається, що після смерті останнього за заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину зверталась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 20 березня 2020 року ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно належне її чоловікові. Заяв від інших спадкоємцяв не надходило /т. 2 а.с. 61-87/.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено та підтверджується наявними доказами, померла ОСОБА_5 прийняла у встановленому законом порядку спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та мала всі права та обов`язки на спадкове майно, в тому числі на будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з положень ст. 1216ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Крім того, главою 86 ЦК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Пункт 23 даної Постанови вказує, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦКУкраїни право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 є спадкоємцями за законом першої черги, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Заяв від інших спадкоємців не надходило.

Позивач ОСОБА_3 у встановленому законом порядку звернулася із заявою про прийняття спадщини. Однак, позивач на даний час позбавлена можливості отримати відповідне свідоцтво та зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на 1/2 частину житлового будинок та земельної ділянки, оскільки оригінали документів на житловий будинок та на земельну ділянку відсутні.

За таких обставин позивачка іншим шляхом, крім судового не може захистити свої права, тому позовні вимоги щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено право на спадкування, яке відповідно мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ч. 1 ст. 1262 ЦК України). Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1266 ЦК України). Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну (ч. 5 ст. 1266 ЦК України).

Підстави усунення від права на спадкування передбачені ст. 1224 ЦК України, зокрема, відповідно до її другої та п`ятої частин: не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині; за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ч. 6 ст. 1224 ЦК України положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Правову позицію щодо застосування ч. 2 ст. 1224 ЦК України викладено, зокрема у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 202/6309/16-ц (провадження № 61-38718св18), за змістом якої: «виходячи з аналізу цієї норми, спадкоємець, маючи корисливий умисел, вчиняє дії, результатом яких є виникнення права на спадкування або збільшення його частки у спадщині. Незважаючи на те, що частина друга цієї статті прямо не вимагає підтвердження вчинення незаконних дій спадкоємця у судовому порядку, лише судове рішення може бути легітимною підставою для встановлення факту їх умисного вчинення і, як наслідок, - про усунення спадкоємця від права на спадкування. Осіб, які усуваються від права на спадкування, називають «негідними спадкоємцями». У статті визначаються підстави та порядок усунення особи права на спадкування після конкретного спадкодавця, а не про позбавлення права бути спадкоємцем взагалі як частини цивільної правоздатності фізичної особи. Іншими словами, прийняття рішення про усунення особи від права на спадкування стосується лише чітко визначеного випадку спадкового правонаступництва і не позбавляє цю особу претендувати на спадщину після смерті інших спадкодавців».

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 750/2766/21: «Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02 березня 2020 року в справі № 133/1625/18, від 19 червня 2019 року в справі № 491/1111/15-ц, від 04 липня 2018 року в справі № 404/2163/16-ц.

Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 31 січня 2023 року в справі № 467/350/21».

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Заявляючи позовні вимоги про усунення відповідача за зустрічним позовом від права на спадкування за законом, як спадкоємця першої черги, позивач посилаються на те, що відповідачка ухилялася від надання спадкодавцю допомоги. Натомість суд не може погодитися з позовними вимогами зустрічного позову позивача, адже позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_5 перебувала у безпорадному стані, потребувала допомоги з боку відповідача, а остання мала можливість її надати, проте ухилялася від обов`язку щодо її надання.

Надані ж позивачем виписки з історії хвороби та виписка з медичної картки стаціонарна хворої ОСОБА_5 а також медичні обстеження в різних клініках, не підтверджують безпорадного стану спадкодавця ОСОБА_5 , а також того, що остання потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, також позивачем не доведено факт, що вона сама особисто забезпечувала спадкодавця фінансово та метеріально.

Крім того, позивач не надав переконливих та об`єктивних доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, а саме доказів, які б підтверджували його винну поведінку, яка б свідчила, що спадкодавець дійсно потребував додаткової постійної допомоги саме від відповідача у зв`язку із безпорадним станом, звертався за допомогою до відповідача, а остання відмовила у наданні такої допомоги.

Отже, матеріалами справи не доведено, що відповідач не вчинила умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд враховує, що лише в разі одночасного існування таких обставин, як перебування спадкодавця у безпорадному стані, умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві та існування потреби спадкодавця саме у допомозі спадкоємця, за умови доведеності зазначених фактів у сукупності, спадкоємець підлягає усуненню від спадкування.

Позивачка за зустрічним позовом не надала переконливих та об`єктивних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 зверталась до відповідачки з проханням про допомогу, догляд та утримання.

Крім того, позивачка за зустрічним позовом не надала переконливих та об`єктивних доказів на підтвердження факту ухилення відповідачки від надання допомоги спадкодавцю, а саме доказів, які б підтверджували її винну поведінку, яка б свідчила, що спадкодавець дійсно потребувала додаткової постійної допомоги саме від відповідачки у зв`язку із безпорадним станом, зверталась за допомогою до відповідачки, а остання відмовила у наданні такої допомоги.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд враховує, що лише в разі одночасного існування таких обставин, як перебування спадкодавця у безпорадному стані, умисне ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві та існування потреби спадкодавця саме у допомозі спадкоємця, за умови доведеності зазначених фактів у сукупності, спадкоємець підлягає усуненню від спадкування.

Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що позивачка не довела належними, допустимими та безспірними доказами, що є її процесуальним обов`язком в силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України, одночасного настання всіх передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України обставин, які б давали підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті її матері - ОСОБА_5 .

Більш того, згідно з матеріалами справи та показами свідків відповідач за зустрічним позовом постійно допомагала та надавала допомогу спадкодавцю, навіть коли виїхала за кордон, періодично спілкувалась з ОСОБА_5 та допомагала їй фінансово, а допомогу в догляді за ОСОБА_5 здійснювала донька відповідача ОСОБА_10 .

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Разом з тим, вказував, що це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (див. рішення від 09.12.1994 у справах «Руіз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п. 29, та «Гарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26). Ці принципи застосовувалися в низці справ проти України (див., наприклад, рішення від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, п.п. 42-47; від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25; від 07.10.2010 у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява № 5231/04, п.п. 18, 19).

Таким чином, суд, вирішуючи спір між сторонами, встановив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору за первісним позовом слід стягнути з відповідача, а судові витрати зі сплати судового збору за зустрічним позовом сляд залишити за позивачем за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 53, 54, 141, 203 215, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженкою смт. Онуфріївка Онуфріївського району Кіровоградської області право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 352455100:50:023:0008, розташованих по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі судового збору в сумі 3472 (три тисячі чотириста сімдесят дві) гривні.

Судові витрати за зустрічним позовом залишити за ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 20 лютого 2025 року.

Суддя М.М. Лях