Справа № 189/546/21
РІШЕННЯ

іменем України

27.03.2025 року селище Покровське Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участі секретаря судового засідання Тахтарової В.С.,

учасники судового засідання:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в режимі відеоконференцзв`язку,

представник відповідача ОСОБА_3 Притула С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Покровська селищна рада Дніпропетровської області, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Державна інспекція архітектури та містобудування України про знесення самочинного будівництва,-

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 (первісний відповідач, який у подальшому замінений на належного - ОСОБА_3 ), в якому просив зобов?язати відповідача за свій рахунок знести самочинне будівництво - будівлю автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :04:011:0025; ???стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати: судовий збір у розмірі 908,00 грн., витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., а також витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить йому на праві приватної власності.

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарчими спорудами позивача ( АДРЕСА_2 ), межує із земельною ділянкою, власником якої на даний час є ОСОБА_3 , місце розташування якої: АДРЕСА_1 .

Позивач посилається на дані Генерального плану смт. Покровське, з яких вбачається, що земельні ділянки позивача та відповідача позначені умовним позначенням «житлової індивідуальної садибної забудови» відповідно до зонування території щодо її функціонального використання, отже, за адресою АДРЕСА_2 (позивач) та адресою: АДРЕСА_1 (відповідач) мають бути розміщені житлові будинки індивідуального житлового фонду.

При цьому, первісний відповідач ОСОБА_4 , порушуючи цільове призначення земельної ділянки, зніс розташований на ній житловий будинок та побудував на вказаній земельній ділянці автомийку, про що свідчать наступні фактичні обставини.

Так, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно N?252673961 від 14.04.2021 ОСОБА_4 на праві приватної власності володів об?єктом нерухомого майна - будівля автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа: 45,4 кв.м., опис: А-автомийка, Б-навіс, В-навіс, №1 ворота, N?2 паркан, N?3 паркан, N?4 басейн, N?5 зливна яма; реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 242 (далі - автомийка).

Право власності ОСОБА_4 на вказаний об?єкт нерухомого майна зареєстровано 23.12.2020 року. Підставою для державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на автомийку є Договір купівлі-продажу N? 545 від 01.06.2020 року, засвідчений приватним нотаріусом Головко М.Г. та АКТ висновок N? 694/AB-10/20 від 10.10.2020 року, виданий ТОВ «Компанія «Земельно-кадастровий проектно-будівничий центр».

Позивач зазначає, що згідно відомостей з Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :04:011:0025, місце розташування якої: АДРЕСА_1 , має цільове призначення: 02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

На думку позивача для можливості здійснення будівництва автомийки на земельній ділянці, її цільове призначення мало б бути: 12.04 «для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства» (відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 N? 548). Код 12 вказує на належність до земель транспорту (землі, надані підприємствам, установам та організаціям залізничного, автомобільного транспорту і дорожнього господарства, морського, річкового, авіаційного, трубопровідного транспорту та міського електротранспорту для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту і розвитку об?єктів транспорту). Такі земельні ділянки відносяться до категорії «землі промисловості, транспорту, зв?язку, енергетики, оборони та іншого призначення» відповідно до положень ст. 19, 65 ЗК України.

Позивач вважає, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:011:0025 не належить до відповідної категорії земель (землі промисловості, транспорту, зв?язку, енергетики, оборони та іншого призначення, а саме: землі транспорту) та за цільовим призначенням не призначена для будівництва на ній об?єкта нерухомого майна - автомийка, що була протиправно та самочинно побудована відповідачем та належить йому на праві приватної власності.

Позивач зазначає, що відповідач не проводив зміну цільового призначенням земельної ділянки, на якій був розташований житловий будинок, та самочинно здійснив будівництво автомийки на земельній ділянці, призначеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Позивач вважає, що факт державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_4 на будівництво автомийки за адресою: АДРЕСА_1 , жодним чином не засвідчує законність будівництва цієї автомийки та не змінює режим такого нерухомого майна як самочинного будівництва. До самочинного будівництва застосовуються положення ст. 376 ЦК України.

Позивач покликається на те, що будівництво автомийки на сусідній земельній ділянці з ділянкою, на якій розташований житловий будинок позивача порушує його права, оскільки вказана автомийка побудована на земельній ділянці, яка не призначена для зведення таких будівель, автомийку побудовано з порушенням державних будівельних норм щодо розташування такого об?єкта нерухомості, з порушенням державних санітарних норм. Розташування автомийки поруч з житловим будинком позивача порушує його спокій та створює незручності для проживання, створює шумове забруднення, оскільки присутній постійний шум від автомобілів, від роботи обладнання для очищення автомобілів.

Також зазначає, що автомийка розташована біля межі із земельною ділянкою позивача і під час мийки автомобілів рідина з хімічними речовинами для миття транспортних засобів потрапляє на земельну ділянку позивача та забруднює її. Також, будівництво автомийки призвело до забруднення повітря, оскільки посилило інтенсивність руху транспортних засобів в житловій зоні та призводить до постійного забруднення повітря вихлопними газами від автомобілів, що погіршує екологічну ситуацію та призводить до погіршення умов проживання у житловому будинку позивача та становить загрозу для його здоров`я.

Вище описані обставини свідчать про порушення ОСОБА_4 будівельним норм і правил, санітарних норм при будівництві автомийки у житлові зоні, поруч з житловим будинком позивача, на земельній ділянці, цільове призначення якій не дозволяє таке будівництво. Збудувавши автомийку, ОСОБА_4 було порушено ряд норм чинного законодавства. Так, зокрема, при будівництві автомийки на місці житлового будинку, окрім порушення вимог земельного законодавства до використання земель на цільовим призначенням, також було порушено державні будівельні норми України, а саме Державні будівельні норми України «Планування та забудова територій» ДБН Б.2.2.-12:2019 (далі - ДБН Б.2.2.-12:2019).

Також позивач наголошує, що розміщення автомийки на межі з земельною ділянкою позивача здійснено з порушенням вищезазначених нормативів до відстані від автомийки до житлових будинків; спірна автомийка є постійною спорудою, що розміщена на червоній лінії вулиці, що видно на Генеральному плані смт. Покровське, роздруківки якого додано до позовної заяви.

Покликається на те, що автомийка споруджена з порушенням вказаних державних будівельних норм; що відповідач порушив ряд санітарних вимог, передбачених Державними санітарними правилами планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров?я України від 19.06.96 року N 173 (далі - ДСП N 173 від 19.06.96).

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Калюжного Д.Ю. надав суду письмові пояснення по справі, зазначивши, що на думку сторони позивача, у справі, що розглядається, використані усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, а особа, яка здійснила дане самочинне будівництво, будь яких заходів для впорядкування землекористування, оформлення належним чином технічної документації, приведення самочинного будівництва у відповідність з технічними, санітарними та протипожежними нормами не вжила та від них ухиляється на протязі всього судового розгляду.

Відповідач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 надав суду відзив на позовну заяву, яким позов заперечив.

У відзиві зазначає, що відповідно до витягу з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 23.11.2021 року попередній власник авто мийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 подала повідомлення про початок будівельних робіт (реконструкція) щодо належної їй автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане повідомлення про початок виконання будівельних робіт було зареєстровано Державною інспекцією архітектури та містобудування 25.11.2021 року за N? 69-702-05-2021. Відповідно до витягу з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 17.12.2021 року попередній власник автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 зареєструвала декларацію про готовність до експлуатації об?єкта, а саме щодо належної їй автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана декларація про готовність до експлуатації об?єкта була зареєстрована Державною інспекцією архітектури та містобудування 20.12.2021 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі автомийки від 07.12.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Головко М.Г. та зареєстрованого в реєстрі за N? 4257, ОСОБА_6 відповідачу по справі було відчуджено належну їй спірну автомийку, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.12.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Головко М.Г. та зареєстрованого в реєстрі за N? 4257, ОСОБА_6 відповідачу по справі було відчуджено належну їй спірну земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :04:011:0025 для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування площею 0,0897 га.

Вважає, що відповідач ОСОБА_3 придбав спірне нерухоме майно згідно договору купівлі-продажу - тобто особисто не здійснював будівництво, а тому позов пред?явлено до неналежної особи, оскільки згідно ч.4 ст.376 ЦК України майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Також вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки встановлені висновками експертиз обставини щодо здійснення будівництва з порушенням вимог законодавства не є підставою для задоволення вимог позивача про знесення такого будівництва, позаяк на даний час попереднім власником нерухомості усунуті будь-які порушення.

2.Клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30.04.2021 року відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.09.2021 року у ОСОБА_4 (первісного позивача) витребувані письмові докази: договір купівлі-продажу №545 від 01.06.2020 року, засвідчений приватним нотаріусом Головко М.Г.; АКТ висновок № 694/АВ-10/20 від 10.10.2020 року, виданий ТОВ «Компанія «Земельно-кадастровий проектно-будівничий центр»; технічний паспорт на будівлю автомийки за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :04:011:0025; містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва - автомийки на земельній ділянці з кадастровим номером :04:011:0025, видані Покровською селищною радою Дніпропетровської області ОСОБА_4 ; наявну проектно-технічну документацію на автомийку за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :04:011:0025; у державного реєстратора Сучкової Т.Ф. витребуваний договір купівлі-продажу №545 від 01.06.2020 року, засвідчений приватним нотаріусом Головко М.Г.

Ухвалою суду від 02.09.2021 року по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза, провадження у справі зупинене.

Ухвалою суду від 22.06.2022 року провадження у справі відновлене.

Ухвалою суду від 22.09.2022 року закрите підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 11.11.2022 року до участі у справі залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 07.12.2022 року уточнену позовну заяву повернуто позивачу.

Ухвалою суду від 19.09.2023 року замінено первісного відповідача - ОСОБА_4 , на належного відповідача ОСОБА_6 , оскільки під час розгляду справи відповідач ОСОБА_4 здійснив відчуження земельної ділянки з кадастровим номером: :04:011:0025 за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташована будівля авто мийки, шляхом дарування ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 30.11.2023 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , треті особи: Покровська селищна рада Дніпропетровської області, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про знесення самочинного будівництва Державну інспекцію архітектури та містобудування України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою суду від 05.03.2024 року замінено первісного відповідача - ОСОБА_6 , на належного відповідача ОСОБА_3 , оскільки під час розгляду справи ОСОБА_4 , який діяв від імені відповідачки ОСОБА_6 на підставі довіреності, здійснив відчуження земельної ділянки з кадастровим номером: :04:011:0025 за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлової будівлі автомийки, яка розташована на зазначеній земельній ділянці, шляхом укладення 07.12.2023 року Договору купівлі-продажу з ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 09.04.2024 року задоволене клопотання представника позивача про забезпечення позову, якою заборонено ОСОБА_3 , державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (в тому числі Міністерству юстиції України та його структурним та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві, Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо земельної ділянки площею 0,0897 гектарів, кадастровий номер :04:011:0025, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, розташована в межах згідно плану розташування за адресою: АДРЕСА_1 , категорія земель: землі житлової та громадської забудови, яка належить на праві приватної власності відповідачу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПІІ: НОМЕР_1 ), до набрання законної сили рішення по даній цивільній справі.

Згідно наказу в.о. голови Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 30 жовтня 2024 року за №21-к/тр "Про відрахування зі штату суду ОСОБА_8 " суддю ОСОБА_8 , звільнену з посади судді Покровського районного суду Дніпропетровської області у відставку рішенням Вищої ради правосуддя від 29 жовтня 2024 року №3145/0/15-24 у зв`язку з поданням заяви про відставку, відраховано зі штату цього ж суду 30 жовтня 2024 року.

Згідно розпорядження №319-а від 11.11.2024 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, в зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_8 з посади судді, дану цивільну справу було передано судді Чорній О.В.

Ухвалою від 12.11.2024 року суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В. прийняла до свого провадження цивільну справу, призначивши розгляд справи у загальному позовному порядку і постановивши розглядати справу спочатку.

Ухвалою суду від 16.12.2024 року закрите підготовче провадження і справа призначена до розгляду справи по суті.

3.Позиції сторін та інших учасників.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги спираючись на обставини, зазначені в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача підтримав наданий відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову в зв?язку з його необґрунтованістю та неналежним відповідачем по справі.

Представник третьої особи Покровської селищної ради Дніпропетровської області надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Рішення просить винести на розсуд суду.

Представники третіх осіб Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Державної інспекції архітектури в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

4.Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.18-19, 20-22).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №252673961 від 14.04.2021 ОСОБА_4 на праві приватної власності належить об?єкт нерухомого майна - будівля автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа: 45,4 кв.м., опис: А-автомийка, Б-навіс, В-навіс, №1 ворота, N?2 паркан, N?3 паркан, N?4 басейн, N?5 зливна яма; реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 242 (т.1 а.с.26-27).

Право власності ОСОБА_4 на вказаний об?єкт нерухомого майна зареєстровано 23.12.2020 року. Підставою для державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на автомийку стали Договір купівлі-продажу N? 545 від 01.06.2020 року, засвідчений приватним нотаріусом Головко М.Г. та АКТ висновок N? 694/AB-10/20 від 10.10.2020 року, виданий ТОВ «Компанія «Земельно-кадастровий проектно-будівничий центр» (т.1 а.с.26-27).

Земельна ділянка, на якій розташована будівля автомийки в АДРЕСА_1 за кадастровим номером :04:011:0025 площею 0,0897 га належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (т.1 а.с.28-29).

Судом встановлено, що з даних викопіювання Генерального плану смт. Покровське вбачається, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарчими спорудами позивача ( АДРЕСА_2 ), межує із земельною ділянкою, на якій розташована автомийка за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.23-25).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021, цільове призначення земельної ділянки за кадастровим номером :04:011:0025, місце розташування якої: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, дата державної реєстрації земельної ділянки 25.05.2020 року (т.1 а.с.197-198).

02.08.2021 року ОСОБА_4 здійснив відчуження нежитлової будівлі автомийки та земельної ділянки, на якій вона розташована, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :04:011:0025 шляхом дарування ОСОБА_6 (т.1 а.с.191-196).

Відповідно до витягу з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 23.11.2021 року ОСОБА_6 подала повідомлення про початок будівельних робіт (реконструкція) щодо належної їй автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.202).

Вказане повідомлення про початок виконання будівельних робіт було зареєстровано Державною інспекцією архітектури та містобудування 25.11.2021 року за N? 69-702-05-2021.

Відповідно до витягу з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 17.12.2021 року власник автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 зареєструвала декларацію про готовність до експлуатації об?єкта, а саме щодо належної їй автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана декларація про готовність до експлуатації об?єкта була зареєстрована Державною інспекцією архітектури та містобудування 20.12.2021 року (т.1 а.с.203-205).

Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судової земельно-технічної, будівельно-технічної та експертизи з питань землеустрою №5011/5012-21 від 15.04.2022 року, відповідність проектно-кошторисної документації на будівлю автомийки, відповідність автомийки вимогам нормативних актів у галузі будівництва і можливість перебудови автомийки не встановлювалася у зв`язку з відсутністю проектно-кошторисної документації (том 1, а. с. 145-146).

Також згідно вказаного висновку експерта розташування будівлі автомийки за відсутності проектної документації не відповідає вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва (том 1, а. с. 145).

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі автомийки та земельної ділянки від 07.12.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Головко М.Г. та зареєстрованого в реєстрі за N? 4257, Погонюк Є.М., який діяв за довіреністю №3705 від 07.11.2023 року, від імені ОСОБА_6 , було відчуджено ОСОБА_3 належну їй земельну ділянку за кадастровим номером :04:011:0025 для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування площею 0,0897 га та нежитлову будівлю автомийки, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (т.3 а.с.102-103).

5.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо аргументів, наведених учасниками справи.

Положеннями ч.1 ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд (ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 5 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК країни ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті376ЦКУкраїни, а саме: якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; якщо така забудова порушує права інших осіб; якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Розглядаючи позови про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та положень частини сьомої статті 376 ЦК України суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкта та чи відмовляється ця особа від такої перебудови.

Європейській суд з прав людини у рішенні від 21 квітня 2016 року у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria, скарга № 46577/15) роз`яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 22 постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті376ЦКУкраїни (про правовий режим самочинного будівництва)»

Отже, знесення (демонтування) самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

Отже, системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Судом встановлено, що перевірка дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності на об`єкті будівництва відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування не проводилася, приписів щодо можливості/неможливості перебудови спірного об`єкта будівництва не видавалося, отже заявлена позовна вимога про знесення об`єкту самочинного будівництва не підлягає задоволенню з цих підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наявність усієї дозвільної документації на будівництво нежитлової будівлі автомийки на земельній ділянці за кадастровим номером :04:011:0025 за адресою АДРЕСА_1 .

Обставини, встановлені висновком експертів за результатами проведення комплексної судової земельно-технічної, будівельно-технічної та експертизи з питань землеустрою №5011/5012-21 від 15.04.2022 року щодо здійснення попереднім власником будівництва з порушенням вимог законодавства, не є підставою для задоволення вимог позивача про знесення такого будівництва, оскільки станом на день розгляду справи судом відповідачем усунуті будь-які порушення.

У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 369/8792/16-ц (провадження № 61-21385св18) зроблено висновок, що право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України).

Таким чином, при розгляді даної справи підлягає доказуванню та обставина, що саме діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується право власності чи законного володіння позивача.

Позивачем не надано суду підтвердження того, що розташування автомийки поруч з його житловим будинком порушує його права, зокрема, порушує його спокій та створює незручності для проживання, створює шумове забруднення; в матеріалах справи відсутні докази того, що рідина з хімічними речовинами для миття транспортних засобів потрапляє на земельну ділянку позивача та забруднює її, що будівництво автомийки призвело до забруднення повітря тощо. Доказів настання будь-якої шкоди позивачу матеріали справи не містять.

Знесення самочинного об?єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування / та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об?єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі N? 320/1889/17-11.

Верховний суд підкреслив: знесення самочинного об?єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об?єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Однак з матеріалів справи не вбачається, що позовній вимозі про знесення об`єкту передувала вимога з боку позивача про перепланування, перебудування автомийки, зобов`язання якимось чином усунути перешкоди у використанні права власності позивача.

У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, надав оцінку всі зібраним у справі доказам і дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а позов не підлягає задоволенню.

6.Судові витрати.

Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у позові, судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору, витрати на правову допомогу та витрати на проведення експертизи, слід покласти на останнього.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 12-13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 178, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-274 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Покровська селищна рада Дніпропетровської області, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Державна інспекція архітектури та містобудування України про знесення самочинного будівництва відмовити.

Судові витрати покласти на позивача - ОСОБА_1 .

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою від 09.04.2024 року, після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 07.04.2025 року.

Суддя О.В. Чорна

27.03.2025