ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/206/25
Провадження № 2/210/542/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 березня 2025 року м. Кривий Ріг
Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -
15 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом, уточнивши його 17 лютого 2025 року просила суд визнати право власності та просила суд визнати за нею право власності на двохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що розташована на третьому поверсі трьохповерхового будинку, загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м.
В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначила, що з початку з липня 2007 року через спільних знайомих відповідач по справі запропонувала їй проживати в квартирі АДРЕСА_2 . Відповідач показала їй квартиру та розповіла, що вона отримала вказану квартиру в спадок від своєї тітки та не має наміру проживати в ній, оскільки вона вже тривалий час проживає в російській федерації та запропонувала проживати в квартирі та сплати її вартість періодичними платежами. Ціна квартири була узгоджена між сторонами. Позивач зазначає, що періодично спілкувались з ОСОБА_2 та просила її приїхати в України та оформити право власності на квартиру так як узгоджена між ними ціна квартири була сплачена у повному обсязі. Однак, відповідач постійно переносила їх зустріч з посиланням на незадоволений стан здоров`я, відсутність коштів, тощо. У зв`язку з повномасштабним вторгнення відповідач була позбавлена можливості приїхати до України та запропонувала надати довіреність на ім`я сусідки позивача в м. Кривий Ріг для оформлення договору купівлі-продажу квартири. Відповідач передав представнику ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність, пов`язану із укладенням та належним оформленням договору купівлі-продажу нерухомого майна за вищевказаною адресою за ціною та на умовах, які будуть представником визначатися самостійно, а також представляти його інтереси у взаємовідносинах зі всіма без виключення установами і організаціями по питаннях, пов`язаних з укладенням і належним. В грудні 2023 року позивач та представник відповідача за довіреністю звернулися до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу квартири, проте отримали усне роз`яснення, що нотаріально посвідчити такий договір неможливо, оскільки згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 року № 480 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану», оскільки власником будинку є громадянин російської федерації, який не проживає на законних підставах на території України. Неможливість укладення такого договору у нотаріальній формі, коли позивач виплатив відповідачеві обумовлену ними ціну вказаної квартири, фактично володіє та користується цією квартирою для свого проживання та членів його сім`ї, виконував ремонтні роботи в квартирі за власні кошти, порушуються її права, як особи, яка виконала обов`язки покупця за договором купівлі-продажу будинку, у зв`язку з чим, позивач просить визнати дійсним договір купівлі - продажу квартири, укладений між нею та відповідачем та визнати право власності на вказану квартиру
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2025 року, вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю.
Ухвалою суду від 17 січня 2025 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено дату підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року прийнято уточнену позовну заяву та закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.
Відповідач ОСОБА_2 про перебування у провадженні суду вказаної справи повідомлялися належним чином, шляхом розміщення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» оголошення про перебування у провадження суду вказаної справи. Відповідач жодних заяв, клопотань та відзиву на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач є громадянином росії та проживає на території російської федерації.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, який діє до сьогодні.
Міністерство закордонних справи України 24.02.2022 нотифікувало МЗС рф про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією від 14.02.1992.
Відтак діяльність дипломатичних представництв України в росії та росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської Конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.
Оскільки, у зв`язку з викладеним повідомити відповідача про судове провадження шляхом звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду рф чи інших документів до суду або іншого компетентного органу рф, не вбачається за можливе, суд повідомляв відповідача про день, час та місце розгляду справи шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України".
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
На офіційному веб-сайті Судової влади України був опублікований текст оголошення про виклик ОСОБА_2 по справі №210/206/25 за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.
У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися до зали судового засідання.
Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №411937319 від 06.02.2025 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 54)
Позивач стверджує, що вказану квартиру вона придбала у відповідача, однак, у зв`язку з неможливістю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу з підстав перебування відповідача в російській федерації та надання довіреності, яка посвідчена в російській федерації на оформлення договору купівлі-продажу, позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.
Відповідно до Довіреності 02 АА 5880290, посвідченого нотаріусом нотаріального округу Белебеєвського району та м. Белебей Республіки Башкортостан Кадировою Р.Ф. та зареєстровано в реєстрі за №03/30-и/03-2023-1-1438, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказаною довіреністю уповноважила громадянку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продати за цінами та на умовах на власний розсуд належну їй квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для чого уповноважила представляти її інтереси у всіх компетентних органах України, перед всіма юридичними та фізичними особами, в тому числі в органах реєстрації прав на нерухоме майно, органах обліку, інвентаризації, оцінки нерухомості, податкової інспекції, органах архітектури та містобудування, житлово-комунальних органах, керуючими компаніями, нотаріальній конторі, …. підписувати договір купівлі-продажу та передавальні акти, зареєструвати право, перехід права власності, отримувати екземпляр договору, передавальні акти, супутні документи, проводити розрахунок по всім угодам, з правом отримання належних їй за угодою грошей готівковим або безготівковим шляхом. (а.с. 70)
Оригінал вказаної довіреності перебуває у позивача.
Цим самим підтверджується виконання позивачем перед відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати ціни квартири за адресою АДРЕСА_1 .
Цього факту ніхто зі сторін не заперечує, у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності або добровільності його визнання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 року №480, зокрема, внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України: від 28.02.2022 р. № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»; від 28.02.2022 р. № 165 «Деякі питання реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб»; від 06.03.2022 р. № 209 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану», за змістом яких до прийняття та набрання чинності Законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у разі звернення за вчиненням нотаріальної дії громадянина російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах.
Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
У даному випадку відбулося повне виконання договору купівля продажу житлового будинку за вищевказаною адресою: позивач сплатив обумовлену суму, а відповідач передав йому ключі від цього будинку та сам будинок.
Однією з умов застосування ч.2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однією із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.
Оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 року №480 з наступними змінами до прийняття та набрання чинності Законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у разі звернення за вчиненням нотаріальної дії громадянина російської федерації.
На час розгляду справи Закон щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором відсутній, тому можливість у позивача посвідчити нотаріально укладений договір купівлі-продажу житлового будинку із громадянином російської федерації втрачена безповоротно.
У частині першій статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання неналежне виконання).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Зазначено про їх поділ на нерухомі та рухомі (стаття 181 ЦК України) і що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Також у статті 182 цього Кодексу передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.
У статті 328 ЦК закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно. Право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку, або незаконність права власності не випливатиме із закону.
Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17).
Також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі N 680/214/16 та від 07 квітня 2020 року В справі №916/2791/13 Зроблено висновок про те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердженню права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачене у статті 16 ЦК України.
У постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі № 305/1468/16, провадження № 61-9087св21, зазначено, що згідно з ч.2 ст.220 ЦК України конвалідація можлива за наявності таких умов: досягнення між сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору; наявність письмових доказів досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору; повне або часткове виконання договору; ухилення однією зі сторін від його нотаріального посвідчення. Закон акцентує на тому, що всі наведені обставини у сукупності, а саме: домовленість щодо усіх істотних умов договору, повне або часткове виконання договору, ухилення від його нотаріального посвідчення, мають бути доведені належними та допустимими письмовими доказами.
Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності до ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.3 право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Відповідно до долучених до матеріалів справи позивачем квитанцій про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , позивач утримає вказане майно тривалий час, з 2008 року по день звернення до суду з вказаним позовом. (а.с. 17-21)
Відповідно до Акту опломбування вузла обліку питної води від 21.10.2014 року, за адресою: АДРЕСА_1 , споживачем ОСОБА_4 яка мешкає за вказаною адресою, склали цей акт про те, що цього числа була проведена перевірка водопостачання за даною адресою. (а.с. 16)
Позивачем 31 березня 2008 року також було установлено газовий лічильник за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним Актом. (а.с. 14)
Судом встановлено, що позивач не уклала договір купівлі-продажу у відповідності із вимогами ст. 657 ЦК України, оскільки відповідач є громадянкою іншої країни, грошові кошти позивачем сплачувались періодично та на момент повної сплати обумовленої вартості квартири відповідач не мала можливості прибути для укладення договору купівлі-продажу, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації, проте, надала довіреність на розпорядження вказаної квартири ОСОБА_3 . Зі змісту довіреності вбачається, що майнових претензій до позивача відповідач не має, оскільки у тексті довіреності уповноважила правом отримання належних їй за угодою грошей готівковим або безготівковим шляхом саме ОСОБА_3 без подальшого зобов`язання перерахування будь-яких коштів власнику квартири.Тому факт укладення договору купівлі продажу житлового сторонами не заперечується, лише в позивача не має можливості нотаріально посвідчити даний договір. Значить фактично між позивачем та відповідачем по справі відбувся договір купівлі-продажу вище вказаного майна, так як позивач сплатив обумовлену вартість майна, що не заперечується учасниками процесу, позивач прийняв майно, почав ним користуватися і розпоряджатися як власник на протязі тривалого часу.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає позов законним та обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному об`ємі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 23, 81, 89,1 141, 258-259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 11, 14, 322,379,382, 625 ЦК України, суд, -
Уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на двохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що розташована на третьому поверсі трьохповерхового будинку, загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення через Дзержинський суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Н. Ю. Вікторович