Справа № 131/417/25
Провадження № 2/131/126/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Коваля А.М.,

за участю секретаря судового засідання Чех Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дашівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій вказала, що у вересні 2022 року померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Встановити та оформити право власності на зазначене нерухоме майно в нотаріальному порядку позивачка не має можливості через наявні недоліки у правовстановлюючому документі свідоцтві № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок, виданому її покійній матері. Зокрема, даний документ не містить підпису голови виконавчого комітету та печатки органу, що його видав, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Оформити житловий будинок, що належав покійній матері позивачка не може в нотаріальному порядку, оскільки неможливо встановити яка частка належала матері, архівних документів немає, зокрема погосподарські книги не велися, що підтверджено довідкою №1100 від 19.12.2024 року, в сільської ради були відомості про матір позивачки як про власника даного будинку, який відносився до суспільної групи колгоспників станом на 15 квітня 1991 року лише на підставі відповідного свідоцтва.

У зв`язку з цим, враховуючи неможливість оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку через відсутність належного правовстановлюючого документа, позивачка просить суд визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок як спадкове майно в порядку спадкування за законом.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, натомість її представник ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовільнити та розглянути справу за її відсутності та відсутності позивачки.

Представник відповідача Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, натомість селищний голова подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує та просить розглянути справу у відсутність їх представника.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та задоволення позову з таких підстав.

Так, судом встановлено, що матір`ю позивачки ОСОБА_4 є ОСОБА_5 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02.04.1979 (а.с. 8).

Позивачка змінила прізвище у зв`язку із укладенням шлюбу з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про одруження від 10.05.1998 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що виконавчим комітетом Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області зроблено відповідний актовий запис за №230 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 05.10.2022 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва на право особистої власності № НОМЕР_1 від 21.03.1986 цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 дійсно належить ОСОБА_2 як голові колгоспного двору на підставі рішення виконкому Дашівської селищної ради народних депутатів №87 від 20 серпня 1985 року. Зазначений будинок зареєстрований Тульчинським бюро технічної інвентаризації на право особистої власності ОСОБА_2 та записаний в реєстрову книгу №3 за реєстром № 288, що посвідчено начальником бюро технічної інвентаризації (а.с. 12). Номер будинку змінено з №10 на №8 (а.с. 14).

Станом на 15.04.1991 в с-щі Дашів погосподарський облік не вівся, що підтверджено довідкою №1100 від 19.12.2024 року (а.с. 13).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №97/02-31 від 29 березня 2023 року приватного нотаріуса Гайсинського нотаріального округу Савіцької Ж.Й., було встановлено, що на свідоцтві про право особистої власності на будинок, що належав покійній ОСОБА_2 як голові колгоспного двору відсутній підпис голови виконавчого комітету та печатка відповідного органу, що унеможливлює оформлення спадкового майна в нотаріальному порядку (а.с. 15-16).

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_2 , інших спадкоємців немає, що підтверджується копією спадкової справи після померлої ОСОБА_2 , наданої на запит суду приватним нотаріусом Гайсинського нотаріального округу Савіцькою Ж.Й. листом від 21.03.2025 №119/01-16.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

Частиною першою ст. 112 ЦК УРСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Тобто, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу другого пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працюють у міжгосподарських організаціях, відносяться до суспільної групи колгоспників.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст.ст. 120, 123, 563 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963 року.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 (змінено на АДРЕСА_1 згідно витягу з рішення №53 від 13.05.2016 (а.с. 14) належав голові колгоспного двору ОСОБА_2 згідно свідоцтва №321 від 21.03.1986 (а.с. 12).

Отже, матері позивачки належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .

Таким чином, після смерті голови колгоспного двору відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно.

Положеннями статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається після смерті фізичної особи, або оголошення її померлою.

Відповідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Положеннями статей 1268-1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статей 1216 та 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів або наявністю розбіжностей в таких документах, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи викладене вище, а також повне визнання позовних вимог відповідачем Дашівською селищною радою Гайсинського району Вінницької області, суд вважає, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , що складається з цілого житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 112, 120, 123, 563 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 1216, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дашівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , що складається з цілого житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

ВІДПОВІДАЧ: Дашівська селищна рада Гайсинського району Вінницької області, , адреса: 22740, смт. Дашів, Гайсинський район, Вінницька область, вул. Захисників України, 9.

Суддя: