ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4016/25 Справа № 214/7295/24 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/7295/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Таскомбанк»,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Козаренко Софія Вікторівна, на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року, яке ухвалено суддею Ткаченком А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 січня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (надалі - АТ «Таскомбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну заяву мотивовано тим, що 30 червня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (надалі - ТОВ «ФК «ЦФР») та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит в сумі 61 674,34 грн. терміном на 36 місяців, з погодженою річною ставкою 11,99% від суми боргу за договором, щомісячними процентами 2,99% від суми кредиту. Кредит надавався безготівковим шляхом протягом 3 банківських днів від дня укладання договору.

20 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» було укладено договір факторингу № 200921, відповідно до якого останньому було відступлено право вимоги, в тому числі за кредитним договором № , а отже позивач є новим кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором № .

Оскільки, умови кредитного договору відповідачкою виконувались неналежним чином, кредит та відсотки, у встановлені договором строки, не сплачені, у зв?язку з чим, станом на 08.08.2024, наявна заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) в сумі 50 873,34 грн., заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) - 8 229,16 грн., заборгованість по щомісячним процентам (в. т.ч. прострочена) - 35 907,11 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд: стягнути заборгованість за кредитним договором № від 30 червня 2020 року, що виникла станом на 08.08.2024, в сумі 95 009,61 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 30 червня 2020 року, що виникла станом на 08.08.2024, в сумі 95 009 гривень 61 коп., з яких: 50 873 гривні 34 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 229 гривень 16 коп. заборгованість за простроченими річними відсотками; 35 907 гривень 11 коп. заборгованість за простроченими щомісячними відсотками

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк»у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 422 гривні 40 коп.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Козаренко С.В., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповноту дослідження судом обставин справи, а також на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачка ОСОБА_1 09 січня 2025 року прибула до суду, однак судове засідання проведено не було, натомість, суд виніс рішення у справі та не надав можливості навіть висловити у судовому засіданні позицію по справі. Матеріали справи не містять доказів отримання відповідачкою повідомлення про заміну кредитора. Позивач не надав належних довідок, що засвідчують наявність заборгованості в заявленому розмірі. При цьому, надані документи є лише відображенням односторонніх арифметичних показників позивача, та не може бути правовою підставою для стягнення відповідних сум й доказом визначеного розміру грошових вимог банку. Наполягає на тому, що згідно квитанцій у рахунок погашення заборгованості за кредитом було сплачено 12356,50 гривень, але не всі квитанції збереглись у відповідачки, тому для всебічного та неупередженого розгляду справи є необхідність надання позивачем виписки за кредитним договором № щодо погашення заборгованості відповідачкою. Також зазначає, що з 24.02.2024 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України введено воєнний стан, на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Через війну відповідачка втратила роботу тому сплачувати платежі стало дуже важко, адже матеріальний стан значно погіршився через всі ці події, до того ж відбувся різкий зріст цін на споживчі продукти. Наразі вона перебуває на обліку в Криворізькій філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості, як безробітна. Крім того зазначає, що, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. Оскільки, строк дії даного кредитного договору № становив 36 місяців з моменту підписання, тобто, сторонами погоджено до 29.06.2023 року, то у позивача були наявні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом лише по 29 червня 2023 року включно.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Козаренко С.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 , в простій письмовій формі, було укладено кредитний договір №, який підписаний відповідачкою ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору та не спростовано відповідачкою (а.с.28 - копія договору).

Згідно частини 1 цього Договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Тип кредиту - кредит, сума кредиту - 61 674,34 грн., строк, на який надається кредит - 36 місяців. З них погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором № від 14.11.2019 в сумі 55 259,69 грн., оплата за пакет послуги «Охоронець» в сумі 360,00 грн., оплата страхового платежу 5 854,65 грн., оплата за електронний ключ до додатку в сумі 200,00 грн.

Крім того, відповідачкою ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4789224 з погодженими, в тому числі, сумою кредиту, строком кредиту, щомісячними процентами в розмірі 2,99%, загальними процентами (річні) 11,99%, порядком повернення кредиту: кількістю та розміром платежів, періодичністю внесення (графіком платежів) (а.с. 35-36).

20 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», як клієнтом, та АТ «Таскомбанк», як фактором, укладено договір факторингу № 200921, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Згідно реєстру боржників до договору факторингу, АТ «Таскомбанк» отримало право грошової вимоги до боржниці ОСОБА_1 за договором № (а.с. 13).

У зв`язку з порушеннями зобов`язань, станом на 08 серпня 2024 року, наявна заборгованість 95 009,61 грн. (а.с. 48-100), з яких: 50 873,34 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 229,16 грн. - заборгованість за простроченими річними відсотками; 35 907,11 грн. - заборгованість за простроченими щомісячними відсотками.

Встановиши, що відповідачка не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в обумовлені договором строки, позивач АТ «Таскомбанк», який отримав право вимоги до відповідачки за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 95 009 гривень 61 коп., з яких: 50 873 гривні 34 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 229 гривень 16 коп. - заборгованість за простроченими річними відсотками; 35 907 гривень 11 коп. - заборгованість за простроченими щомісячними відсотками.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими виновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У ч. 2 ст. 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив можливість суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( у тому числі сплатити гроші ), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина першастатті 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що 30 червня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 , в простій письмовій формі, було укладено кредитний договір № , який підписаний відповідачкою ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору та не заперечується відповідачкою ОСОБА_1 .

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Факт перерахування відповідачці ОСОБА_1 кредитних коштів на виконання умов договору підтверджується випискою по рахунку та в апеляційному порядку не оспорюється.

Згідно із частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст.1077, 1078 ЦК України установлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Судом встановлено, що 20 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», як клієнтом, та АТ «Таскомбанк», як фактором, укладено договір факторингу № 200921, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Згідно реєстру боржників до договору факторингу, АТ «Таскомбанк» отримало право грошової вимоги до боржниці ОСОБА_1 за договором № (а.с. 13).

Таким чином, після підписання реєстру прав вимог до фактора перейшли всі права та обов`язки клієнта, як сторони, які виникли на підставі кредитного договору в обсязі і на умовах, що існують на момент укладення договору факторингу. Договори факторингу на вимогу сторін чи зацікавлених осіб не визнані недійсними у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована.

Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася зміна кредитора, а саме АТ «Таскомбанк» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 .

Як зазначено Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

Тобто, відповідачка ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитними договорами перед новим кредитором АТ «Таскомбанк» у тому ж обсязі, що і перед первісними кредиторами.

Станом на 08.08.2024, за розрахунком позивача, наявна заборгованість у наступному розмірі: по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) в сумі 50 873,34 грн., заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 8 229,16 грн., заборгованість по щомісячним процентам (в. т.ч. прострочена) 35 907,11 грн.

Наданий позивачем детальний розрахунок заборгованості по кредиту узгоджується з випискою по рахунку (а.с. 50-100) та відповідачкою не спростовано, а також не доведено належними доказами відсутність такої заборгованості перед позивачем чи попереднім кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень».

Доводи ж апеляційної скарги про те, що позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує розмір заборгованості за кредитом, якими можуть бути первинні банківські документи, зокрема, виписки за рахунками, спростовуються матеріалами справи (а.с. 50 - 100).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Встановлено, що, згідно частини 1 Кредитного договіру № від 30 червня 2020 року, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Строк, на який надається кредит становить 36 місяців, та останній платіж за кредитом підлягає сплаті 14 липня 2023 року.

Крім того, відповідачкою ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4789224 з погодженими, в тому числі, сумою кредиту, строком кредиту, щомісячними процентами в розмірі 2,99%, загальними процентами (річні) 11,99%, порядком повернення кредиту: кількістю та розміром платежів, періодичністю внесення (графіком платежів) (а.с. 35-36).

Оскільки строк дії даного кредитного договору закінчився із закінченням строку кредитування та останній платіж за кредитом мав бути внесений 14 липня 2023 року, то у банка відсутні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом, починаючи з 15 липня 2023 року, що не було враховано судом першої інстанції.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Отже, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним, повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. З такою позицією погодився й Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23.01.2018 року.

Заборгованість відповідачки по відсотках за користування кредитом, з урахуванням отриманих та сплачених нею сум, за розрахунком позивача, який позичальницею не спростовано та з яким погоджується суд апеляційної інстанції, станом на 14 липня 2023 року, становить: заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 5 713,17 грн., заборгованість по щомісячним процентам (в. т.ч. прострочена) 27 547,33 грн., і ця сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню в частині задоволення позовних вимог АТ «Таскомбанк» про стягнення заборгованості за відсотками, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог, у зв?язку з чим підлягає зміні загальний розмір заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» та зменшує цей розмірі з 2 422,40 грн. до 2 000,00 грн., тобто пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Також, колегія суддів стягує з позивача АТ «Таскомбанк» на користь відповідачки понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 290,00 грн., тобто пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Козаренко Софія Вікторівна, - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за Кредитним договором № від 30 червня 2020 року - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за Кредитним договором № від 30 червня 2020 року - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за відсотками, станом на 08 серпня 2024 року, в наступному розмірі: 5 713 (п?ять тисяч сімсот тринадцять) гривень 17 (сімнадцять) копійок - заборгованість за простроченими річними відсотками; 27 547 (двадцять сім тисяч п?ятсот сорок сім) гривень 33 (тридцять три) копійки - заборгованість за простроченими щомісячними відсотками.

В задоволенні інших позовних вимог Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за Кредитним договором № від 30 червня 2020 року відмовити.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року в частині загального розміру заборгованості за Кредитним договором № від 30 червня 2020 року, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк», змінити, зменшивши цей розмір з 95 009 гривень 61 копійки до 81 133 (вісімдесят однієї тисячі сто тридцяти трьох) гривень 84 (вісімдесяти чотирьох) копійок.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк», змінити, зменшивши цей розмір з 2 422 гривень 40 копійок до 2 000 (двох тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 290 (двісті дев?яносто) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: