КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6278/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року місто Київ

справа № 373/2597/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнко Ігоря Романовича - Прибильського Віталія Геннадійовича на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року про задоволення скарги, постановлену під головуванням судді Керекези Я.І., повний текст ухвали складено 29 листопада 2024 року у справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнка Ігоря Романовича та скасування постанови в частині накладення арешту, заінтересована особа: стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року боржник ОСОБА_1 звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області НіколаєнкаІ.Р., в якій просив:

визнати дії, бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнка І.Р.неправомірними;

постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнка І.Р. про арешт коштів від 13 серпня 2024 року по виконавчому провадженню НОМЕР_3 скасувати в частині накладення арешту на заробітну плату на рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АБ «УКРГАЗБАНК».

В обгрунтування вимог посилався на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнка І.Р.перебуває виконавчий лист №373/2597/23, виданий Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області, про стягнення із нього на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в загальному розмірі 62213,80 грн. та судового збору.

18 серпня 2024 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, в тому числі й на рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АБ «УКРГАЗБАНК», куди надходить заробітна плата.

Вказував, що він не заперечує проти необхідності погашати борг, однак накладення арешту на його заробітну плату, яка є єдиним джерелом існування, ставить його в скрутне становище, адже він позбавлений можливості до існування.

Заявник вважає таку постанову незаконною та постановленою з перевищенням повноважень приватним виконавцем.

Зазначав, що 28 серпня 2024 року він звернувся до приватного виконавця із заявою про зняття арешту із заробітної банківської картки, однакна момент звернення до суду зі скаргою будь-якої відповіді не надійшло, арешт не знято.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 рокускаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірною, в межах предмету скарги, бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнка І.Р. щодо залишення арешту на картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритого в АБ «УКРГАЗБАНК» на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати.

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнка І.Р. скасувати арешт грошових коштів, які є заробітною платою, на картковому рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АБ «УКРГАЗБАНК» на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнко І.Р.- ПрибильськийВ.Г.подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні скарги відмовити.

На обґрунтування вимог посилався на те, що постанова від 13 серпня 2024 року про арешт коштів боржника у встановлений законом спосіб та строки ОСОБА_1 не оскаржувалась.

Вказував, що дана постанова була направлена до банківських та/або фінансових установ, і після отримання постанови про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , АБ «УКРГАЗБАНК» було її виконано та накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунку НОМЕР_1 . Пункт 1 зазначеної постанови містить застереження стосовно накладення арешту на кошти ОСОБА_1 : «...крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом».

Зазначав, що єдиним доказом, яким суд обґрунтовує факт використання рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АБ «УКРГАЗБАНК» на отримання заробітної плати ОСОБА_1 є довідка та виписка банківської установи, які не можуть визнані належними та допустимими доказами, які би підтверджували обставину про те чи надходить на даний рахунок виключно заробітна плата боржника та чи не надходять інші перекази, платежі не пов`язані із заробітною платою.

Посилався на те, що в даному випадку будь-яких відомостей (документів), що підтверджують відкриття боржником рахунку № НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК», як окремого рахунку виключно для зарахування цільових надходжень - заробітної плати, боржником ОСОБА_1 , ані приватному виконавцю, ані до суду не надавались.

Вказував, що приватний виконавець Ніколаєнко І.Р. не отримував скаргу ОСОБА_1 ухвалу про відкриття провадження по розгляду скарги ОСОБА_1 , яка розглядалась в справі №737/2597/23, не отримував повістки, повідомлення про призначення дати та часу розгляду скарги.

Зазначав, що на підтвердження обставини не отримання приватним виконавцем Ніколаєнко І.Р. ухвали про відкриття провадження по розгляду скарги ОСОБА_1 звертаємо увагу суду апеляційної інстанції, що в ЄДРСР відсутня ухвала про прийняття до розгляду скарги боржника в рамках справи №373/2597/23.

Посилався на те, що приватний виконавець Ніколаєнко І.Р. не був обізнаний про існування скарги, а тому останній був позбавлений права на подачу своїх заперечень та доказів на підтвердження законності своїх дій.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 26 березня 2025 року.

Представник приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнко І.Р. - Прибильський В.Г. у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 та заінтересована особа: стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнко І.Р. - Прибильського В.Г., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Положеннями частин 3, 6 статті 128 ЦПК України визначено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд скарги було призначено на 27 листопада 2024 року о 13.15 год.

В матеріалах справи міститься довідка про доставку судової повістки до електронної скриньки приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнко І.Р.: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів направлення судової повістки приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Ніколаєнку І.Р. до електронного кабінету, як і не містять жодних належних та допустимих доказів надсилання йому судової повістки про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

При цьому, не є належним повідомленням приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнка І.Р. про дату, час і місце розгляду цієї справи довідка про доставку судової повістки до електронної скриньки, оскільки за загальним правилом повідомлення учасників справи на електронну пошту не відповідає встановленому порядку вручення судової повістки.

А відтак, судом першої інстанції при постановленні ухвали були порушені норми процесуального права, оскільки справу було розглянуто за відсутності приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнка І.Р., не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового розгляду, що є безумовною підставою для скасування судового рішення відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що скарга боржника ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнка І.Р. та скасування постанови в частині накладення арешту, заінтересована особа: стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанніу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнка І.Р. перебуває виконавче провадження НОМЕР_3 щодо примусового виконання виконавчого листа №373/2597/23, виданого 24 червня 2024 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в загальному розмірі 62213,80 грн. та судового збору у розмірі 2684 грн.

13 серпня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Ніколаєнком І.Р. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , а 21 серпня 2024 року постанову про звернення стягнення на заробітну плату.

28 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця із заявою про зняття арешту з банківського зарплатного рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АБ «УКРГАЗБАНК».До заяви було додано виписку по картці, з якої вбачається, що на картковий рахунок № НОМЕР_1 надходить заробітна плата, лист АБ «УКРГАЗБАНК», адресований приватному виконавцю, з повідомленням про залишення без виконання постанови про визначення поточного рахунку боржника через неналежне засвідчення такої постанови.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, посилався на те, що останній його заяву не розглянув, чим вчиняє бездіяльність щодо зняття арешту з заробітної банківської картки.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 вказаного Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

У постанові Верховного Суду від 29 січня 2025 року у справі №127/16144/24 зазначено, що арешт коштів боржника може накладатися на будь-які рахунки, за винятком коштів, щодо яких накладення арешту заборонено законом (наприклад, рахунки із спеціальним режимом використання, соціальні виплати, зарплатні кошти тощо). Банк зобов`язаний перевірити статус коштів на рахунку боржника та у разі виявлення коштів, на які накладення арешту заборонено, повідомити виконавця і повернути постанову без виконання. Виконавець може самостійно зняти арешт з рахунку, якщо отримає документальне підтвердження, що кошти мають спеціальний режим або їх арешт заборонений законом.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі №756/8815/20.

Таким чином, оскільки саме банк, який виконує постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їх обліковування на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути таку постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону №1404-VIII).

Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19.

Передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону №1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки відповідно до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Залишення в силі арешту на кошти, які складають заробітну плату, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання боржником будь-яких коштів заробітної плати як єдиного джерела доходів та порушує його конституційне право на отримання винагороди за працю.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 444/2503/17.

З виписки по картці, наданої АБ «УКРГАЗБАНК»вбачається, що на картковий рахунок НОМЕР_1 відкритий в АБ «УКРГАЗБАНК» на ім`я ОСОБА_1 надходить заробітна плата. Про ці обставини боржник повідомив приватного виконавця у заяві від 28 серпня 2024 року та надав докази на їх підтвердження.

Незважаючи на це, усупереч імперативним приписам ст.ст. 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем не вчинено будь-яких дій щодо скасування арешту коштів, які знаходяться на вказаному рахунку.

Оскільки арешт на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнка І.Р. про арешт коштів боржника від 13 серпня 2024 року по виконавчому провадженні НОМЕР_3 накладено на грошові кошти, які є заробітною платою на картковому рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АБ «УКРГАЗБАНК» на ім`я ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги, оскільки порушуються права ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника відповідно до ч.3 ст.52 Закону повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов'язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону, не спростовують передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» обов'язку виконавця скасувати арешт після отримання ним, зокрема і від боржника, документального підтвердження, що відповідний рахунок має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги скарги ОСОБА_1 щодо визнання бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнка І.Р. неправомірною та скасування постанови в частині накладення арештуна грошові кошти, які є заробітною платою на картковому рахунку НОМЕР_1 є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнко Ігоря Романовича -Прибильського Віталія Геннадійовича - задовольнити частково.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

Скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнка Ігоря Романовича та скасування постанови в частині накладення арешту, заінтересована особа: стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнка Ігоря Романовича щодо залишення арешту на картковому рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АБ «УКРГАЗБАНК» на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати.

Постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєнка Ігоря Романовича про арешт коштів боржника від 13 серпня 2024 року по виконавчому провадженні НОМЕР_3 скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, які є заробітною платою на картковому рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АБ «УКРГАЗБАНК», , на ім`я ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: