1Справа № 192/3696/24 2-о/335/71/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2025 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участю секретаря судового засідання Капто Д.А., заявника ОСОБА_1 представника заявника адвоката Мулька А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення,
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2025 заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку окремого провадження та призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні заявник та представник заявника зазначили про необхідність заміни у даній справі заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області на належну заінтересовану особу Управління Державної міграційної служби у Запорізькій області.
Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Чинний процесуальний закон не врегульовує порядок заміни заінтересованої особи під час розгляду справ в окремому провадженні.
Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.
Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення.
Отже, відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 2-591/11 від 08.06.2022.
З огляду на викладене, суд вважає за доцільне застосувати за аналогією ч. 2 ст. 51 ЦПК України і замінити у цій справі неналежну заінтересовану особу - Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області на належну заінтересовану особу - Управління Державної міграційної служби у Запорізькій області.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 52, 258-261, 293, 294, 353 ЦПК України, суд, -
Копію даної ухвали направити заінтересованій особі Управлінню Державної міграційної служби у Запорізькій області, запропонувавши надати пояснення по даній справі.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.І. Рибалко