ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3100/23 Номер провадження 22-ц/814/993/25Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

02 квітня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Одринська Т.В., Пікуль В.П.

розглянувши заяву судді Полтавського апеляційного суду Пилипчук Лідії Іванівни про самовідвід від розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником - адвокатом Буряком Дмитром Миколайовичем, на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2024 року, постановлену у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-СТО» про поворот виконання судового рішення,

в с т а н о в и в:

У провадженні Полтавського апеляційного суду перебуває цивільна справа №545/3100/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником - адвокатом Буряком Дмитром Миколайовичем, на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2024 року, постановлену у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-СТО» про поворот виконання судового рішення у справі №545/3100/23.

Згідно із протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, сформованим 31.03.2025, визначено склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Пилипчук Л.І., члени колегії - судді Одринська Т.В., Пікуль В.П.

02.04.2025 головуючий суддя Пилипчук Л.І. заявила самовідвід з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України, про що подала заяву.

Вирішуючи питання обґрунтованості даного самовідводу, колегія суддів виходить з наступного.

В силу пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і підлягає застосуванню на підставі статті 8 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено принцип, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно із пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, передбачено що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством.

Згідно із частиною першою статті 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Частиною третьою статті 39 ЦПК України визначено, що самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За правилами частин 1, 2, 8, 9, 11 статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що заява судді Полтавського апеляційного суду Пилипчук Л.І. про самовідвід підлягає задоволенню, а справа - повторному розподілу за програмою автоматизованої системи документообігу.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву судді Полтавського апеляційного суду Пилипчук Лідії Іванівни про самовідвід - задовольнити.

Справу передати до канцелярії суду для повторного розподілу цивільної справи автоматизованою системою документообігу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль