У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Омельченко І.І., розглянувши зустрічну позовну заяву адвоката Лепій Ольги Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» про захист прав споживачів,

Встановив:

03 квітня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лепій О.В. надійшла зустрічна позовна заява про захист прав споживачів, в якій прохали визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом № 016823 засідання комісії Кобеляцької дільниці Кременчуцької об`єднаної філії АТ «Полтаваобленерго» від 29.11.2024 року по розгляду Акта про порушення споживачем ПРРЕЕ № 016823 від 08.11.2024 року щодо нарахування ОСОБА_1 обсягу та вартості необлікованої електроенергії за період з 07.08.2024 по 08.11.2024 у кількості 1772 кВт/год на загальну суму 20761,59 гривень.

Ознайомившись з даною зустрічною позовною заявою, вважаю, що вона підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статтей 175 і 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 4 ст. 175 ЦПК України передбачено, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, в ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Однак позивачем не сплачено судового збору за подання зустрічної позовної заяви про захист прав споживачів. Жодного посилання на норми законодавства, у відповідності до яких позивач вважає, що звільнений від сплати судового збору, суду не вказує.

Зі змісту зустрічної позовної заяви вбачається, що позивач прямо не вказує на порушення відповідачем АТ «Полтаваобленерго» норм Закону України «Про захист прав споживачів» та порушення його прав як споживача, а лише посилається на відповідні норми Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ).

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

При зверненні до суду позивач, вважаючи себе споживачем, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено згідно ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Системний аналіз положень Закону України «Про захист прав споживачів» свідчить про те, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг.

Тобто предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, із зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, потребують уточнень обґрунтування позивача з приводу застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживачів» та його звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 ЦПК України, до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позивач має сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі або належним чином обґрунтувати підстави для звільнення від такої сплати.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 194 ЦПК України, суддя,-

Постановив:

Зустрічну позовну заяву адвоката Лепій Ольги Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» про захист прав споживачів - залишити без руху, надавши позивачу за зустрічним позовом строк для усунення недоліків заяви 10 днів з дня отримання ухвали суду.

Позивачу та його представнику за зустрічним позовом роз`яснюється, що в разі невиконання вимог ухвали суду, зустрічна позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя