ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/10214/23

провадження № 22-ц/4809/732/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2025 рокуу складі судді Павелко І. Л. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви

В листопаді 2023 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.07.2020 у розмірі 119 856 грн 78 коп станом на 03.07.2023 та судовий збір в розмірі 2 684 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 22 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 22.07.2020.

Положеннями вказаної Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши Анкету-заяву, ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобв`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 100 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тим самим не виконав зобов`язання за вказаним договором.

Станом на 03.07.2023 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» становить 119 856 грн 78 коп, з яких:

- 119 856 грн 78 коп загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту);

- 0,00 грн заборгованість за пенею;

- 0,00 грн заборгованість за порушення грошового зобов`язання.

Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2025 року позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором від 22.07.2020 в сумі 119 856,78 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір в сумі 2 684 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що факт виконання позивачем своїх зобов`язань за правочином та Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг від 22.07.2020, підтверджується, зокрема, поясненнями представника позивача, наданими у позові.

Із наданого АТ «Універсал Банк» розрахунку заборгованості від 03.07.2023 та довідки про рух коштів по картці від 13.06.2024 вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та, частково погашаючи заборгованість за кредитом, фактично визнавав факт отримання ним кредитних коштів.

Доказів на спростування отримання кредитних коштів у розмірі, зазначеному в розрахунку банку, ОСОБА_1 суду не надав.

Суд першої інстанції вважав обставини справи, викладені позивачем, достатньо переконливими, щоб прийти до висновку, що відповідач, укладаючи договір з позивачем знав та розумів умови цього договору, сплачував кошти за користування кредитом, надавав заяви про отримання додаткових послуг в рамках наявного Договору про надання банківських послуг.

На підставі вищенаведеного і враховуючи, що існування заборгованості за тілом кредиту відповідачем не спростовано та зазначена заборгованість не погашена, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими, такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст. 1050 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2025 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам, встановленим ст. 263 ЦПК України.

Висновки суду першої інстанції про те, що 22.07.2020 між сторонами укладено кредитний договір не відповідають обставинам справи, оскільки 20.07.2020 відповідачем лише отримано картку банку, а підписання Анкети-заяви є беззаперечною вимогою АТ «Універсал Банк» для отримання самої картки. При цьому, на момент отримання картки у відповідача не було жодного наміру на отримання будь-яких коштів в кредит та укладення будь-якого договору.

Позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів укладення кредитного договору, нарахування відповідачу грошових коштів в сумі 100 000 грн, а розрахунок АТ «Універсал Банк» та інформація про рух коштів на рахунку не є доказом виникнення заборгованості.

АТ «Універсал Банк» з 01.04.2022 по 01.02.2023 безпідставно здійснювало нарахування на загальну суму 33 875 грн 02 коп в якості відсотків за користування кредитом.

За таких обставин, відповідач вважає, що підстави для стягнення з нього на користь банку кредитних коштів в заявленому розмірі відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник АТ «Універсал Банк» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, які не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 22.07.2020 ОСОБА_1 встановив мобільний додаток monobank.

Пройшовши реєстрацію, надавши пакет документів, підписав анкету-заяву про надання банківських послуг «Monobank».

На етапі реєстрації відповідача за допомогою смартфону клієнта здійснюється генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів), яка буде використовуватися у мобільному додатку для засвідчення усіх дій.

Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в AT «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг.

Підписавши Анкету-заяву клієнт ознайомився та погодився, з наступним: що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг «Monobank» з підписанням якого 22.07.2020 в Мобільному додатку Договір набуває чинність (п. 5. Анкети-заяви).

Пунктом 1 Запевнення відповідач підтвердив:отримання примірника Договору в Мобільному додатку monobank; ознайомлення та згоду з умовами Договору, згідно з яким буде здійснюватись відкриття та обслуговування моїх рахунків, розміщення мною вкладів, отримання споживчого кредиту тощо; укладання Договору; зобов`язався виконувати умови Договору; що інформація передбачена ч. 2. ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мені надана шляхом її розміщення у Договорі та на офіційному сайті Банку.

Згідно із п. 6 Запевнення відповідач визнав що УЕП (удосконалений електронний підпис) є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

На підставі укладеного Договору та вищезазначених пунктів відповідач отримав кредит у розмірі 100 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Відповідачем було неодноразово проведено банківські операції із використанням власної картки, переказ коштів, поповнення мобільного телефону, оплата товарів у торгових точках та ін.

Наданий банком розрахунок відображає видачу кредиту та погашення відповідачем кредитних коштів (02.07.2021 2 100 грн, 15.07.2021 10 000 грн, 03.08.2021 13 500 грн, 04.08.2021 9 000 грн, 19.08.2021 50 000 грн, 30.09.2021 36 000 грн, 26.10.2021 40 500 грн, 22.11.2021 1 000 грн, 27.11.2021 5 000 грн, 30.11.2021 14 500 грн, 10.12.2021 75 000 грн, 18.12.2021 3 500 грн, 21.12.2021 1 350 грн, 04.01.2022 30 000 грн, 20.01.2022 1 000 грн, 31.01.2022 20 000 грн, 01.02.2022 5 000 грн, 13.02.2022 30 000 грн, 19.02.2022 300 грн, 21.02.2022 3 593,5 грн, 12.03.2022 10 000 грн, 30.06.2022 4 200 грн, 15.07.2022 4 050 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджується, що звертаючись до суду з позовом, АТ «Універсал Банк» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 06 лютого 2018 року, яка станом на 10.09.2023 становила 68 283 грн 09 коп, з яких загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 68 283 грн 09 коп.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, позивачем було надано до суду першої інстанції письмові докази, зокрема:

1) розрахунок заборгованості за договором № б/н від 22.07.2020, укладеного між Універсал Банк та клієнтом ОСОБА_1 станом на 03.07.2023 (а. с. 9-12);

2) копію Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 22.07.2020, яка містить підпис відповідача (а. с. 13);

3) Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank (а. с. 16-28);

4) витяг з Тарифів Чорної картки monobank (а. с. 29-30);

5) паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а. с. 31-33);

6) таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а. с. 33 на звороті);

7) копію довідки від 13.06.2024 про наявність рахунку, оформленого на ОСОБА_1 (а. с. 91);

8) копію виписки від 13.06.2024 про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 (а. с. 92-133).

Зі змісту Анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 просив банк відкрити поточний рахунок НОМЕР_2 у гривні на своє ім`я та встановити йому кредитиний ліміт на суму, вказану у Додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов.

Так, Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність, проте, вона не містить даних про розмір кредитних коштів та не містить відповідних істотних умов кредитного договору.

При підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач погодився з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Однак, надані позивачем Умови, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та не містять підпису позичальника та вказані документи не підтверджують наявність заборгованості та її розмір.

Крім того, паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, безспірно не свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, в тому числі щодо сплати відсотків та штрафів, з огляду на таке.

Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) дійшла висновку про те, що «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

Наданий позивачем Паспорт споживчого кредиту є лише рекламою споживчого кредиту та містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту не може свідчити про погодження стронами умов кредитного договору.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є доказом розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору на заявлених позивачем умовах.

Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом банку та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися відповідачу кредитні кошти, в заначеному в позові розміру, на який строк, а також, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору Monobank від 18 березня 2019 року, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17 (провадження № 61-1211св19).

Разом з тим, з наданих позивачем доказів вбачається, що ОСОБА_1 висловив однозначне бажання скористатися запропонованими позивачем банківськими послугами, що слідує з підписаної ним Анкети-заяви від 22.07.2020.

Крім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надана позивачем виписка про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 відповідає вимогам вимогам первинного документу, а тому є належним та допустимим доказом.

З виписки по рахунку, наданої позивачем, вбачається, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи, що свідчить про укладення сторонами кредитного договору.

З урахуванням наведеного та аналізуючи надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що наданими позивачем заявою та випискою по рахунку за договором на ім`я ОСОБА_1 , підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів, здійснення ним витратних операцій за рахунок коштів банку, а також часткової сплати заборгованості.

Та обставина, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, останнім не спростовано та не надано суду належних та допустимих доказів, що він повністю повернув кредитні кошти банку.

З аналізу наданої позивачем виписки по рахунку відповідача за період з 22.07.2020 по 03.07.2023, вбачається, що відповідач дійсно отримував кредитні кошти в АТ «Універсал Банк», користувався ними та здійснював їх погашення.

Зокрема, за вказаний період ОСОБА_1 витрачено кошти в сумі 1 242 429 грн 08 коп, а повернуто кошти в розмірі 1 122 572 грн 30 коп, що з урахуванням того, що сторонами не було погоджено відсоткову ставку та комісію, які безпідставно стягувались за вказаний період в сукупному розмірі 53 324 грн 52 коп, свідчить про наявність заборгованості відповідача перед банком в розмірі 66 532 грн 26 коп (1 242 429,08-1 122 572,3-53 324,52), які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк».

Верховний Суд неодноразово наголошував, що визначаючи розмір заборгованості боржника, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду (подібний висновок щодо обов`язку суду під час перевірки розрахунку заявлених позовних вимог викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17, постановах Верховного Суду від 02 червня 2022 року у справі №917/1387/20 та від 26 квітня 2023 року у справі № 902/759/22.

Маючи передбачений законом обов`язок на перевірку доказів, з`ясування фактичних обставин справи та встановлення правовідносин, що виникли між сторонами, суд першої інстанції ухилився від перевірки розрахунку, поданого банком, дослідження і його оцінки у сукупності з іншими доказами у справі, а саме виписками з особового рахунку ОСОБА_1 та дійшов необґрунтованого висновку про повне задоволення позовних вимог, оскільки такий висновок зроблено судом без належного з`ясування всіх обставин, що мають значення для розгляду справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції.

Оскільки, суд першої інстанції, розглядаючи позов АТ «Універсал Банк» дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, проте, не надавши належну оцінку наданим позивачем доказам та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права дійшов помилкового висновку в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2025 року зміні, а з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22 липня 2020 року в розмірі 66 532 грн 26 коп.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В порядку розподылу судових витрат з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 55,51 % від ціни позову (66 532,26*100/119 856,78) підлягає стягненню 1 489 грн 89 коп (2 684*55,51%) судового збору, сплаченого позивачем за подання позову.

Крім того, в порядку розподілу судових витрат пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги з АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1 791 грн 17 коп (4 026*44,49%) судового збору, сплачених відповідачем при поданні апеляційної скарги.

Остаточно, шляхом проведення взаємозаліку, з АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 301 грн 28 коп (1 791,17-1 489,89).

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () 66 532 (шістдесят шість тисяч п`ятсот тридцять два) грн 26 коп заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22 липня 2020 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 301 (триста одна) грн 28 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11.04.2025.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник