Справа № 212/1514/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2025 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Козлова Д. О.,
при секретарі Пижик В. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
10 лютого 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, посилаючись у його обґрунтування на те, що 08.06.2013 року він зайняв відповідачу 100000 грн. згідно наданої розписки ОСОБА_2 , яка зобов`язувалась повернути зазначені грошові кошти з відсотками в сумі 100000 грн., тобто загалом 200000 грн. до 08.06.2023 року. Однак у зазначені в розписки строки відповідач грошові кошти не повернув позивачу та повертати гроші відмовляється, посилаючись на відсутність коштів. На підставі переліченого просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти в сумі 200000 грн.
Позивач, ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням провести розгляд справи за відсутності позивача, наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених ним позовних вимог та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка, ОСОБА_2 , також не з`явилась у судове засідання повторно за невідомих суду причин, будучи про час та місце розгляду справи повідомленою належним чином, не надавши при цьому ані заяв по суті справи, ані буд-яких клопотань.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, згідно із встановленими обставинами справи, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
На підставі ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підставі ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 (десять) разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, то відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За ст. 631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Суд зазначає, що за своєю сутністю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2019 року по справі № 524/4946/16-ц.
Суд встановив, що 8 червня 2013 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, було укладено договір позики у формі боргової розписки, за яким позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в розмірі 100 000 гривень, а ОСОБА_2 своїм підписом підтвердила факт отримання вказаної суми грошових коштів, які позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві до 8 червня 2023 року разом із відсотками в сумі 100 000 грн., тобто загалом 200 000 грн., що підтверджується оригіналом боргової розписки позикодавця, долученої до справи позивачем та дослідженої судом.
Зважаючи на викладене обґрунтування та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні за письмовим договором позики від 8 червня 2013 року, укладеними між сторонами по справі, що вбачається із оригіналу відповідної письмової розписки відповідача, було підтверджено факт передачі ОСОБА_2 . 8 червня 2013 року від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 100 000 грн.
Суд зауважує, що ОСОБА_2 не надала доказів на підтвердження проведення нею з позивачем розрахунку за договором позики від 8 червня 2013 року.
Отже, судом було встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за борговою розпискою від 8 червня 2013 року був доведений в суді в сумі 100 000 грн.
Таким чином, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що грошові кошти в сумі 100 000 грн., які позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві 8 червня 2023 року, відповідач не повернув, то через неналежне виконання умов договору позики від 8 червня 2013 року судом достеменно було підтверджено законність заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь неповернутої суми позики в розмірі 100 000 грн.
Також суд вказує, що згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Суд встановив, що ОСОБА_2 зобов`язалась до 8 червня 2023 року повернути разом із отриманими коштами від ОСОБА_1 в сумі 100 000 грн. також відсотки за користування позикою в сумі 100 000 грн., що підтверджується оригіналом боргової розписки позикодавця, долученої до справи позивачем та дослідженої судом.
Суд при цьому зауважує, що ОСОБА_2 також не надала доказів на підтвердження проведення нею з позивачем розрахунку за договором позики від 8 червня 2013 року щодо відсотків у розмірі 100 000 грн.
Отже, на підставі наведеного вмотивування та встановлених обставин справи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню також борг з відсотків за користування відповідачкою отриманою нею позикою від позивача в сумі 100 000 грн.
З огляду на наведене обґрунтування, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягає задоволенню шляхом стягнення на користь позивача з відповідача заборгованості за основною сумою боргу за договором позики від 8 червня 2013 року в розмірі 100 000 грн., а також з відсотків у сумі 100 000 грн., а загалом 200 000 грн.
Суд зазначає, що ОСОБА_1 як інвалід 2 групи за законом при поданні до суду даного позову був звільнений від сплати судового збору в сумі 2000 грн.
Таким чином, враховуючи, що суд повністю задовольнив заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача, то з ОСОБА_2 на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК підлягає стягненню судовий збір у сумі 2000 грн.
Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265, 280-282 ЦПК, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 8 червня 2013 року за основною сумою боргу в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн., з відсотків в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн., а загалом в сумі 200 000 (двісті тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2000 (дві тисячі) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте відповідачем шляхом подачі письмової заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 15 квітня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 .

Суддя: Д. О. Козлов