ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/620/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/2951/24 Категорія: 305010900 Баронін Д. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Карпенко О.В., Фетісової Т.Л., розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чорноіваненка Дениса Олександровича на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 січня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригорою, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 15 серпня 2023 року о 17 годині 10 хвилин в с. Геронимівка, Черкаського району, Черкаській області в по вул. Вернигори, поблизу будинку № 38 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача.

Під час ДТП, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 09.01.2024 винуватцем ДТП визнано відповідача ОСОБА_2 .

Постановою Черкаського апеляційного суду від 03.05.2024 постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 09.01.2024 залишено без змін.

22.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату відшкодування внаслідок ДТП, що сталося з вини відповідача, який не мав (на момент ДТП) страхового полісу ОСЦПВ.

Після чого, 30.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до судового експерта Березовського А.А., який надав висновок №63 від 10.06.2024, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 120266,34 грн.

Відповідно розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 з вини ОСОБА_2 , складає 120266,34 грн.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , МТСБУ листом від 23.09.24 повідомило позивача про прийняте рішення щодо виплати йому страхового відшкодування в сумі 103919,20 грн. 23.09.2024 відбулася фактична виплата МТСБУ страхового відшкодування в сумі 103919,20 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 .

Таким чином, після здійснення страхового відшкодування з боку МТСБУ, залишилися невідшкодованими збитки, завдані ОСОБА_1 в сумі 16347,14 грн.

Крім того, позивач внаслідок ДТП, спричиненого відповідачем, зазнав моральної шкоди, що виразилася в його душевних хвилюваннях, пов`язаних із самим фактом ДТП, переживаннями за свого сина, який був за кермом автомобіля позивача. Позивач зазнав душевних хвилювань після того, як дізнався, що його улюблений автомобіль не підлягає відновленню, оскільки вартість його ремонту значно перевищує його ринкову вартість. Позивач залишився без єдиного транспортного засобу, а відповідача не хвилює той факт, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Позивачу також додатково довелося вживати заходів щодо захисту свого порушеного майнового права, звертатися до судових експертів, страховика, наймати адвоката, витрачати на це свій час, кошти, що в цілому потребує додаткових зусиль в організації власного життя позивача.

У зв`язку із цим, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 16347,14 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22 січня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 12000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати в розмірі 1000,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що, вирішуючи питання про можливість стягнення з відповідача суми в розмірі 16347,14 грн. в якості залишку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників та із урахуванням ПДВ на використані при ремонті матеріали та нові складові, суд зазначив, що позивач та його представник не надали до суду доказів фактичного здійснення ремонту автомобіля у надавача послуг з ремонту автомобіля, який був би платником ПДВ. Отже, вказана у висновку експерта вартість використаних при ремонті матеріалів в розмірі 34784,98 грн. з ПДВ та вартість нових складових, які підлягають заміні під час ремонту, в розмірі 110071,30 грн. з ПДВ та з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 0,49 мають бути зменшені на 20% податку на додану вартість.

Судом враховано, що правило абз 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо зменшення розміру оціненої шкоди на суму ПДВ стосується страховиків, а не винуватців завдання шкоди. Разом з тим, зі змісту пункту 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України вбачається, що законом визначено вичерпний перелік суб`єктів, які для цілей оподаткування є платниками податку на додану вартість. Тобто, особа, яка зазнала майнової шкоди внаслідок ДТП та не провела фактичного ремонту транспортного засобу, не може вважатися такою, що понесла витрати, пов`язані зі сплатою ПДВ, оскільки по-перше, потерпіла особа не зверталася до суб`єкта сплати ПДВ за купівлею деталей та матеріалів, а по-друге, невідомо чи взагалі потерпіла особа звернеться в майбутньому до суб`єкта сплати ПДВ за купівлею деталей та матеріалів. Лише після купівлі деталей та матеріалів для проведення ремонту у суб`єкта сплати ПДВ, потерпіла особа може вимагати відшкодування вартості деталей та матеріалів з урахуванням ПДВ.

Таким чином, 20% від 34784,98 грн. складає 6957 грн., а 20% від 110071,30 грн. складає 22014,26 грн., що з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 0,49 становить 10786,99 грн. Всього після відрахування ПДВ сума відновлювального ремонту транспортного засобу із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників зменшується на 17743,99 грн., що перевищує суму заявлених до відповідача вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Крім того, суд погодився з доводами представниць відповідача та третьої особи про те, що висновок експерта на замовлення позивача був складений на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 06.06.2024, де показання спідометра транспортного засобу позивача складають 249577, в той час як станом на час огляду суб`єктом оціночної діяльності транспортного засобу 04.06.2024 показник спідометра склав 249272. Таким чином, за два дні перед оглядом експерта транспортний засіб позивача проїхав 305 км, і при цьому у протоколі огляду експерта вказані нові пошкодження транспортного засобу, які не зафіксовані у протоколі огляду оцінювача деформація складної рами дверей передніх правих з нижньої частини та розбитий габаритний ліхтар передній правий бічний.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то судом зауважено, що не підтверджуються жодним доказом посилання на те, що за кермом транспортного засобу перебував син позивача, а також що вартість ремонту автомобіля значно перевищує його ринкову вартість та що відповідач перебував у стані алкогольного сп`яніння. У судовому засіданні представник позивача визнав помилковість цих обставин та подав письмову заяву з приводу помилковості обставини про стан сп`яніння відповідача, проте письмової заяви про зміну підстав стягнення моральної шкоди до суду не подав.

Посилання на те, що позивач залишився без єдиного транспортного засобу також є недостовірними, оскільки судом встановлено, що після ДТП пошкоджений транспортний засіб продовжує використовуватися, а тому позивача не можна вважати таким, що залишився без транспортного засобу.

Щодо вжиття позивачем заходів стосовно захисту свого порушеного майнового права суд зазначає, що позивач не є власником пошкодженого з вини відповідача транспортного засобу. Відповідно, позивач не може відчувати таких інтенсивних душевних хвилювань внаслідок пошкодження транспортного засобу, які міг би відчути його дійсний власник. Крім того, внаслідок ДТП транспортний засіб залишився придатним для використання позивачем, який як до ДТП, так і після ДТП мав статус користувача транспортного засобу, а не його власника.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням представник ОСОБА_1 адвокат Чорноіваненко Д.О.подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 15060,82 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що після здійснення страхового відшкодування з боку МТСБУ залишилися невідшкодованими збитки, завдані ОСОБА_1 в сумі, що дорівнює різниці між вартістю матеріального збитку і фактичною страховою виплатою.

Звертає увагу, що позивачем заявлено позов про стягнення збитків, а не залишку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників та із урахуванням ПДВ.

Вказує, що суд відхилив висновок судового експерта, наданий позивачем, як недостовірний доказ. Однак вартість матеріального збитку позивача була встановлена суб`єктом оціночної діяльності у звіті №А06-18 від 25.06.2024 і вона становить 118980,02 грн., тобто суд міг задовольнити вимоги позивача частково та стягнути з відповідача частину матеріального збитку, яка не погашена страховою виплатою, а саме стягнути грошові кошти в сумі 15060,82 грн. (118 980,02 103 919,20).

Вказує, що правило абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо зменшення розміру оціненої шкоди на суму ПДВ стосується страховиків, а не винуватців завдання шкоди.

Крім того, позивач заявив вимогу про стягнення моральної шкоди на підставі ст. 23 ЦК України. Оскільки позивача визнано потерпілим в результаті ДТП, спричиненого відповідачем завдання моральної шкоди позивачу презюмується. Моральна шкода позивача виражена у вигляді емоційних переживань в результаті ДТП та шкоди завданої автомобілю, від використання понівеченого автомобіля протягом тривалого часу розгляду справи в суді та відсутності страхової виплати, необхідної для ремонту автомобіля.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Манзар Т.В. вказує, що у випадку здійснення страхової виплати на рахунок потерпілого страховик зменшує розмір страхової виплати на суму ПДВ. Вказану суму страховик зобов`язаний доплатити у випадку надання доказів проведення відновлювального ремонту транспортного засобу на СТО, яке має статус платника ПДВ. Якщо докази ремонту відсутні, то компенсувати ПДВ не повинен ні страховик, ні винуватець.

Як вбачається з поданих документів, то позивач отримав кошти на свій рахунок, будь-яких доказів ремонту автомобіля на СТО, який є платником ПДВ, ні суду, ні страховику не надав.

Крім того, звернуто увагу, що ліміт страхового відшкодування страховика, згідно чинного законодавства, за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то зауважує, що в даному випадку позивач, який не є власником транспортного засобу, не навів жодних аргументів, які б давали останньому можливість стягувати з відповідача моральну шкоду, адже всі зазначені аргументи в позові є надуманими.

Також відзив на апеляційну скаргу подано представником Моторно (транспортного) страхового бюро України адвокатом Висоцькою Христиною Олегівною, в якому зазначає, що аргументи позивача, щодо наявності підстав для стягнення розміру ПДВ, не містять посилання на норми закону. При цьому, обов`язковому умовою для відшкодування таких витрат є їх фактичне здійснення.

Щодо моральної шкоди, то зауважує, що позивача, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України повинен надати докази, які підтверджують обставини, на які він посилається для обґрунтування заявлених вимог. Жодного доказу, для підтвердження факту заподіяння моральної шкоди позивачу, в матеріалах справи немає.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судом першої інстанції встановлено, що згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , право власності на автомобіль марки «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2016 року випуску, зареєстроване за ОСОБА_3 .

Відповідно до довіреності від 30.05.2024 ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_1 розпоряджатися (продавати, обмінювати, здавати в оренду, позичку, знімати з обліку) належним їй на підставі свідоцтва транспортним засобом Renault, комерційний опис: Master, особливі відмітки: спеціалізований вантажний фургон, випуску 2016 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований ТСЦ 7144 28.12.2022, та надала право в тому числі, у випадку спричинення транспортному засобу пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди, укладати від її імені угоди про відшкодування заподіянної шкоди, отримувати від МТСБУ належне відшкодування, вести справи у суді, користуватись усіма правами, що їх закон надає позивачеві, в тому числі з правом подачі позову.

Відповідно до копії постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 09.01.2024 у справі № 707/3517/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. З постанови суду вбачається, що 15 серпня 2023 року о 17 годині 10 хвилин в с. Геронимівка, Черкаського району, Черкаській області по вул. Вернигори, поблизу будинку № 38, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульованому перехресті не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР). В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 03.05.2024 вищевказану постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 09.01.2024 залишено без змін.

22.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 15.08.2023 за участю автомобіля Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно з дефектною відомістю огляду транспортного засобу № А06-18 від 04.06.2024, складеною ФОП ОСОБА_4 за участю ОСОБА_1 , зафіксовано пошкодження, які отримав транспортний засіб «Renault Master», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під час дорожньо-транспортної пригоди. У відомості перелічено назви пошкоджених деталей та описано суть пошкоджень, зокрема:

1. двері передні праві ремонт, фарбування;

2. двері зсувні праві заміна;

3. накладка захисна дверей правих - заміна;

4. накладка захисна стійки «В» габарит - заміна;

5. накладка захисна дверей зсувних - заміна;

6. накладка захисна боковини правої - заміна;

7. габаритний ліхтар правий середній - заміна;

8.боковина середня права нижня частина - заміна, фарбування;

9. стійка-В- нижня частина - заміна, фарбування;

10. поріг зсувних дверей - ремонт, фарбування;

11. стійки В - ремонт;

12. направляючі зсувних дверей правих нижніх - заміна;

13. перекіс отвору дверей правих усунути.

Згідно з ремонтною калькуляцією № 18 від 24.06.2024 вартість робіт з ремонту транспортного засобу «Renault Master» складає 174015,67 грн.

Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 № А06-18 від 25.06.2024, підготовленого на замовлення Моторного (транспортного) страхового бюро України:

- ринкова вартість КТЗ Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 514367 грн.;

- вартість відновлювального ремонту КТЗ Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 174 015,67 грн., в т.ч. ПДВ 20%, за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт;

- коефіцієнт фізичного зносу складників КТЗ Renault Master реєстраційний номер НОМЕР_4 складає 0,50;

- вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників Renault Master реєстраційний номер НОМЕР_4 складає 118980,02 грн., в т.ч. ПДВ 20%, за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт (вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 28615,00 грн. - ПДВ не нараховується; вартість матеріалів та складників - 90365,02 грн. в т.ч. ПДВ 20%).

- вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_3 унаслідок ДТП на 25.06.2024 складає 118 980,02 грн.

Згідно з листом МТСБУ від 23.09.2023, МТСБУ повідомило ОСОБА_1 про розмір страхового відшкодування в сумі 103919,20 грн., яке буде виплачено в якості відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки «Renault Master», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу МТСБУ № 3.1/18246 від 23.09.2024, довідки № 1 від 16.09.2024 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату на користь ОСОБА_1 в розмірі 103919,20 грн.

Згідно з випискою ОСОБА_1 по картці «Monobank» від 05.10.2024, МТСБУ сплатило на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 103919,20 грн.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 06.06.2024, складеного експертом автоварознавцем ОСОБА_5 , зафіксовано пошкодження, які отримав транспортний засіб «Renault Master», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під час дорожньо-транспортної пригоди. У протоколі перелічено назви пошкоджених деталей та описано суть пошкоджень, зокрема:

1. деформація дверей передніх правих ремонт, фарбування;

2. деформація накладки передніх правих заміна;

3. деформація дверей зсувних правих - заміна, фарбування;

4. деформація направляючої нижньої, дверей зсувних правих- передньої - заміна;

5. деформація направляючої нижньої зсувних дверей повздовжньої - заміна;

6. деформація захисної накладки зсувних дверей правих - заміна;

7. деформація складної рами дверей передніх правих в нижній частині - часткова заміна, фарбування;

8. деформація В-стояка права - заміна, фарбування;

9. деформація із заломом металу боковими центральної правої - заміна, фарбування;

10. деформація захисної накладки боковини права - заміна;

11. деформація захисної накладки боковини задньої правої - заміна;

12. розбитий габаритний ліхтар передній правий бічний - заміна;

13. розломи габаритного ліхтаря центрального правого - заміна;

14. деформація порогу дверей задніх правих - ремонт, фарбування;

15. деформація замикаючої панелі переднього правого - ремонт, фарбування

16. перекіс кузова середній - перекіс пройому бічних дверей із деформацією стойки - ремонт.

Згідно з ремонтною калькуляцією № 63 від 10.06.2024 вартість робіт з ремонту транспортного засобу Renault Master складає 174201,28 грн.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 63 від 10.06.2024, складеним судовим експертом Березовським А.А. на замовлення позивача ОСОБА_1 :

- вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Master», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників, в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 15 серпня 2023 року, складає 174201 грн. 28 коп.;

- вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Master», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 15 серпня 2023 року, складає 120266 грн. 34 коп.

- розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Master», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 15 серпня 2023 року, складає 120266 грн. 34 коп.

У вищевказаному висновку вказано, що вартість використаних при ремонті матеріалів (лакофарбовий матеріал, кріпильні деталі) має скласти 34784,98 грн. з ПДВ, а вартість нових складових, які підлягають заміні під час ремонту, має скласти 110071,30 грн. з ПДВ, що з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 0,49 складає 56136,36 грн.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Установлено та сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 103 919, 20 грн. Предметом спору є сума відшкодування майнової шкоди, яка не покриває витрати для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач під час розгляду справи не надав належних та допустимих доказів фактичних витрат на відновлення автомобіля після ДТП та не довів інший розмір завданої йому майнової шкоди, ніж виплачений МТСБУ.

При цьому, колегія суддів враховує, що в обґрунтування розміру завданих збитків наведених у апеляційній скарзі позивач використовував висновки Звіту №А06-18 від 25.06.2024 року, виконаного ФОП ОСОБА_4 , в якому сума, яку просить стягнути позивач в апеляційній скарзі - 15060,82 грн. складається з: ПДВ по Сс (складниках) з врахуванням зносу 9172,60 грн. та ПДВ по См (матеріалах) 5888,22 грн.

Тобто, фактично позивач визначає розмір збитків, які повинен бути стягнутий з винуватця ДТП розрахунками, які стосуються саме обчислення нарахування ПДВ.

В апеляційній скарзі позивач наголошує, що ним заявлено позов про стягнення збитків, а не залишку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників та із урахуванням ПДВ, хоча в подальшому розрахунок збитків проводить шляхом віднімання сплаченої суми відшкодування МТСБУ та залишком, який у свою чергу у відповідності до висновку звіту є ПДВ нарахованим на складники та матеріали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої в тій частині, що представник позивача фактично просить зобов`язати відповідача відшкодувати залишок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників та із урахуванням ПДВ на використані при ремонті матеріали та нові складові, які підлягають заміні під час ремонту.

Колегія суддів вважає, що позивач повинен був довести зазначені суми, проте він не виконав своїх процесуальних обов`язків, зокрема, не надав до суду належних та допустимих доказів понесених фактичних витрат на ремонт автомобіля після ДТП.

Крім того, колегія суддів зауважує, що в разі понесення витрат по сплаті ПДВ в межах ліміту відповідальності їх відшкодування здійснює саме страховик, а не винуватець ДТП.

У даній справі ліміт відповідальності становить 160 000,00 грн., тобто розрахована у звіті сума ПДВ його не перевищує.

На вказані обставини судом першої інстанції вірно звернуто увагу позивача.

Щодо моральної шкоди

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач як учасник процесу, який заявляє дані вимоги зобов`язаний їх обґрунтувати та належним чином довести.

В позовній заяві ОСОБА_1 мотивував наявність підстав для відшкодування завданої йому моральної шкоди, наступними обставинами, а саме

- душевними хвилюваннях, пов`язаних із самим фактом ДТП та переживаннями за свого сина, який був за кермом автомобіля;

- усвідомленням, що його улюблений автомобіль не підлягає відновленню, оскільки вартість його ремонту значно перевищує його ринкову вартість;

- позивач залишився без єдиного транспортного засобу, а відповідача не хвилює той факт, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- позивачу додатково довелося вживати заходів щодо захисту свого порушеного майнового права, звертатися до судових експертів, страховика, наймати адвоката, витрачати на це свій час, кошти, що в цілому потребує додаткових зусиль в організації власного життя позивача.

При відмові у задоволенні моральної шкоди, суд першої інстанції посилався на те, що: по-перше за кермом був позивач, а не його син; по-друге він не є власником автомобіля; по-третє вартість ремонту не перевищує ринкової вартості автомобіля; по-четверте відповідач не був у стані алкогольного сп`яніння; по-п`яте позивач продовжував використання автомобіля за призначенням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не спростовує вказаних висновків суду першої інстанції однак, стверджує та наполягає на тому, що моральна шкода завдана внаслідок ДТП презюмується, та крім того, ним отримані емоційні переживання в результаті самого ДТП, а також внаслідок використання пошкодженого автомобіля протягом тривалого час та відсутності страхової виплати.

Колегія суддів вважає, що такі твердження ОСОБА_1 заслуговують на увагу, оскільки дійсно в результаті ДТП ним отримані емоційні переживання, позивачу потрібно було докладати додаткових зусиль для відновлення своїх порушених прав, а саме звертатись до судових експертів, страховика, наймати адвоката, витрачати час та кошти.

Колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП ОСОБА_1 та вважає, що її відшкодування у розмірі 5000,00 грн. відповідатиме засадам розумності, справедливості та виваженості.

За результатами розгляду справи, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення апеляційної скарги у частині моральної шкоди, та скасування судового рішення у даній частині. В решті судове рішення відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Щодо судових витрат

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 заявлено до відповідача майнові вимоги у сумі 36347,14 грн., тому розмір судового збору, який підлягав ним до сплати при подачі позовної заяви становив 1211,20 грн., а відповідно за подання апеляційної скарги підлягала до сплати сума у розмірі 1816,80 грн.

Однак, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що за результатами перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог на загальну суму 5000 грн. (13,76%), тому на користь держави підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 416,65 грн.

Щодо витрат за проведення експертизи

Позивач поніс витрати на оплату експертизи в сумі 4000,00 грн. на користь ФОП ОСОБА_5 , що підтверджується актом наданих послуг від 10.06.2016 квитанцією до прибуткового касового ордеру № 63 від 10.06.2024 на суму 4000,00 грн. від ФОП ОСОБА_5 за проведення експертизи.

Колегія суддів, враховуючи результати розгляду справи, а також ту обставину, що фактично дана експертиза була відхилена судом першої інстанції, а у апеляційній скарзі позивач не наполягав на її правильності та керувався іншою оцінкою, яка викладена у Звіті №А06-18 від 25.06.2024 року, тому підстав для відшкодування її вартості в порядку поділу судових витрат не вбачається.

Щодо витрат понесених відповідачем та третьою особою на правничу допомогу

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За положенням ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати до суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, витрати понесені МТСБУ, як третьою особою у справі підлягають відшкодуванню у розмірі 862,40 грн. за рахунок позивача.

Стосовно витрат на правничу допомогу відповідача, то згідно з договором про надання правничої допомоги № 67 від 14.11.2024 адвокат Манзар Т.В. та ОСОБА_2 уклали цей договір щодо надання адвокатом правової допомоги клієнту. Відповідно до п. 4.2 договору гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до договору.

У додатковому договорі до вищевказаного договору від 06.10.2025 адвокат Манзар Т.В. та ОСОБА_2 дійшли згоди, що оплата послуг адвоката за надання правничої допомоги у цій справі (підготовка відзиву, заяв, клопотань, представлення інтересів в суді) є фіксованою в сумі 25000,00 грн.

Згідно з квитанцією № 67 від 06.01.2025 ОСОБА_2 сплатив на користь адвоката Манзар Т.В. суму в розмірі 25000,00 грн. за підготовку відзиву, заяв, клопотань та представлення інтересів клієнта в судових засіданнях у цій справі.

За результатами перегляду справи у суді апеляційної інстанції фактично ОСОБА_2 має бути відшкодовано понесені витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 21560 грн. (86,24%).

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, ціни позову та значення справи для відповідача, співмірним та обґрунтованим розмір витрат відповідача на правову допомогу є сума 12000,00 грн.

Незважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що саме даний розмір відповідає вимогам співмірності та розумності.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чорноіваненка Дениса Олександровича задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 січня 2025 року скасувати у частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди та судових витрат та ухвалити у даній частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 416,65 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати на правничу допомогу в розмірі 862,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2025 року.

Судді