Справа № 545/2077/24
Номер провадження 2/525/32/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2025 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Лопатки О.В.,

представника позивача Кучерявої Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ВИКОНАВЧИЙ КОМІТЕТ ШЕВЧЕНКІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ ПОЛТАВА РАДИ як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, -

встановив:

В травні 2024 року представник позивача адвокат Кучерява Т.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ВИКОНАВЧИЙ КОМІТЕТ ШЕВЧЕНКІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ ПОЛТАВА РАДИ як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, а саме просила визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалася на те, що позивач у справі є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із припиненням сімейно-шлюбних відносин через різні погляди на сімейне життя, ОСОБА_1 у грудні 2017 року подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 12.12.2017 у справі № 554/7609/17 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, визнано за позивачем право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до Договору купівлі-продажу від 03.01.2018, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, ОСОБА_2 відчужено 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 (мати позивача), яка згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.01.2018, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, є власницею 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться за вказаною вище адресою та, крім того, власницею 1/2 частки даної квартири, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.10.2013, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу. 08.04.2024 позивач листом звернулась до відповідача щодо вирішення питання про зняття спільної доньки з реєстрації місця проживання та надання дозволу на її реєстрацію місяця проживання у зв`язку з наміром збільшення житлової площі та покращення умов проживання, а саме наміром на продаж квартири, у якій зареєстровані позивач разом із донькою, та купівлі нового житла більшої площі. 19.04.2024 зазначений лист вручено відповідачу, на день подачі позову до суду відповідь не отримано. Листом Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської Ради від 08.04.2024 позивачу відмовлено у знятті із зареєстрованого/задекларованого місця проживання (перебування) її доньки, ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , відповідно до Постанови КМУ від 07.02.2022 № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад" на підставі п. п. З п. 87 - особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості, а саме в поданій заяві на зняття відсутня згода батька, що стало підставою позову.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12 червня 2024 року цивільну справу № 545/2077/24 направлено до Великобагачанського районного суду Полтавської області для розгляду за підсудністю (а.с 41-42).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим по цивільній справі № 545/2077/24 визначено суддю Ячала Юрія Івановича (а.с. 50).

Ухвалою суду від 18 липня 2024 року по цивільній справі № 545/2077/24 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 53), ухвалою суду від 13 грудня 2024 року справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 129).

В судовому засіданні представник позивача Кучерява Т.В. позовні вимоги позивача підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі на підставі обставин викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та відзиву на позовну заяву не надав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ШЕВЧЕНКІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ ПОЛТАВА РАДИ як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, направили до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування, при розгляді справи просили врахувати висновок та ухвалити рішення, яке відповідатиме найкращим інтересам дитини (а.с. 123).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 160 ч. 1 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, відповідно до ст. 161 ч. 1 СК України, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Статтею 154 СК України встановлено право батьків на звернення до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Отже, сторони вправі звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 виданого 19 лютого 2014 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, в її свідоцтві про народження батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 13).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 12 грудня 2017 року у справі № 554/7609/17 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, визнано за позивачем право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 26.12.2017 року (а.с. 15-17).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.12.2017, ОСОБА_1 є власницею 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 19-20).

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 03.01.2018, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, ОСОБА_2 передав у власність 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , яка згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.01.2018, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, є власницею 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться за вказаною вище адресою (а.с. 21-27).

Відповідно до довідки Полтавської обласної прокуратури за № 07-19/24 від 08.04.2024, ОСОБА_1 працює в органах прокуратури та перебуває на посаді прокурора відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання і протидії корупції Полтавської обласної прокуратури (а.с. 28).

Відповідно до листа Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської Ради від 08.04.2024 позивачу відмовлено у знятті із зареєстрованого/задекларованого місця проживання (перебування) її доньки, ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , відповідно до Постанови КМУ від 07.02.2022 № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад" на підставі п. п. З п. 87 - особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості, а саме в поданій заяві на зняття відсутня згода батька (а.с. 12).

Відповідно до довідки Початкової школи № 46 Полтавської міської ради Департаменту освіти Полтавської міської ради за № 01-24/7 від 05.04.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається у 4 класі Початкової шкоди № 46. Батько дитини, ОСОБА_2 , не приймає участі у вихованні доньки, не цікавиться успішністю дитини у школі, не відвідує батьківські збори, не приводить і не забирає дитину зі школи, а в характеристиці на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ученицю 4 класу Початкової шкоди № 46, крім іншого зазначено, що мати приділяє належну увагу вихованню доньки (а.с. 29, 30).

Відповідно до листа № 855 від 07.05.2024 КП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Полтавської міської Ради" Департаменту охорони здоров`я Полтавської міської Ради, ОСОБА_3 перебуває під наглядом лікарів-педіатрів даного закладу. Дитина щеплена за віком, з 2019 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря гастроентеролога з діагнозом: функціональний розлад жовчного міхура. Дівчинка часто хворіє на вірусні інфекції та знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом: рецидивуючий бронхіт з 2022 року. Останній огляд дитини, згідно запису в електронній системі закладу, 18.03.2024, після перенесеного гострого бронхіту (а.с. 32).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради № 262 від 22.10.2024 затверджено висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 124, 125).

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Суд - це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом.

Водночас розлучення має відбутися таким чином, щоб батько і матір як і раніше співпрацювали при виконанні батьківських обов`язків.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Виходячи зі змісту частини шостої статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ст. 19 ч. 5 СК України).

В постанові Верховного Суду від 22.04.2019 р. у справі № 204/6905/17 зазначено, що тлумачення ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, судом враховано висновок органу опіки та піклування, в якому висловлена доцільність визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, її можливість забезпечити належні умови для виховання та проживання малолітньої дитини.

Суд вважає, що на даний час проживання малолітньої дитини з матір`ю, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному.

Разом з тим, необхідно зауважити, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, не позбавляє батька права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні.

Враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю відповідає інтересам дитини, а також з даного приводу батько дитини заперечень на момент розгляду справи не висловив, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 141, 263-265, 268, 273, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , до ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ВИКОНАВЧИЙ КОМІТЕТ ШЕВЧЕНКІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ ПОЛТАВА РАДИ як орган опіки та піклування, місцезнаходження юридичної особи: вулиця Івана Мазепи, будинок 30, місто Полтава Полтавської області, ідентифікаційний код юридичної особи: 05384695, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 04.04.2025 року.

Суддя Ю.І. Ячало