Справа № 0907/2-5107/2011
Провадження № 22-ц/4808/574/25
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів: Василишин Л. В.,

Максюти І. О.,

секретаря: Петрів Д. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Грабовський Віталій Анатолійович, на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 березня 2025 року, в складі судді Пастернак І. А., ухвалене в місті Івано-Франківськ Івано-Франківської області, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 липня 2007 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит в сумі 88 000 дол. США, а останній зобов`язався повернути наданий кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі.

На забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором були укладені наступні правочини: між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0/П-1 від 28 вересня 2007 року; між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 28 вересня 2007 року.

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 21 жовтня 2010 року становила 727 968,77 грн, з яких: 580 026,77 грн - кредитна заборгованість, 131 628, 45 грн - заборгованість по процентам, 15 813,55 грн - заборгованість по пені, 500 грн - штрафні санкції, та яку позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів.

16 лютого 2011 року представник АТ «УкрСиббанк» подав заяву про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до моменту виконання ними своїх зобов`язань за кредитним договором №0 від 28 вересня 2007 року; накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у розмірі 727 968, 77 грн

В обґрунтування заяви посилаються на те, що ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, чим допустив заборгованість у розмірі 727 968, 77 грн. Також, ОСОБА_2 не виконує умови договору поруки, згідно якого останній зобов`язався нести солідарну відповідальність за невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку з чим, позивач вважає, що позичальник та поручитель ухилятимуться від виконання судового рішення на випадок його прийняття.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2011 року заяву АТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Накладено арешт на майно відповідачів ОСОБА_1 ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог в розмірі 727 968, 77 грн з обов`язковим включенням до арештованого майна предмету іпотеки відповідно до договору іпотеки від 28 вересня 2007 року.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 31 жовтня 2012 року позивача ПАТ «Укрсиббанк» замінено на публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк»).

У вересні 2013 році ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_1 , про визнання договору поруки недійсним.

В обґрунтування позову вказав, що договір поруки від 28 вересня 2007 року він не укладав та не підписував, тому відповідно не мав волевиявлення на виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором ОСОБА_1 .З огляду на зазначене просив визнати недійсним договір поруки № 0/П-1 від 28 вересня 2007 року.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2014 року вказані позови об`єднані в одне провадження.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» (далі ТзОВ «ФК «Горизонт») залучено до участі у справі як правонаступника позивача.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2023 року позов ТзОВ «ФК «Горизонт» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Горизонт» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 28 вересня 2007 року № 0 у загальному розмірі 78 910,81 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 21 жовтня 2010 року становить 624 302,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Горизонт» 1 700, 00 грн судового збору та 120, 00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні решти позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним договір поруки № 0/П-1 від 28 вересня 2007 року.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 травня 2023 року скасовано рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської від 06 лютого 2023 року в частині задоволення позову ТзОВ «ФК «Горизонт» до ОСОБА_1 та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Горизонт» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в загальному розмірі 621 345 грн., що станом на 21 жовтня 2010 року складало 78 537,08 дол. США. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Горизонт» 1 450,95 грн. судового збору та 102,45 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 5 060,11 грн. витрат пов`язаних із залученням експерта та проведенням судової економічної експертизи.

В решті рішення суду про відмову у задоволенні позову ТзОВ «ФК «Горизонт» до ОСОБА_2 і задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 залишено без змін. Стягнуто з ТзОВ «ФК «Горизонт» на користь ОСОБА_1 9,80 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 травня 2023 року змінено в частині стягнення витрат, пов`язаних із залученням експерта та проведенням судової економічної експертизи. Стягнуто з ТзОВ «ФК «Горизонт» на користь ОСОБА_1 5 060,11 гривень витрат, пов`язаних із залученням експерта та проведенням судової економічної експертизи. В іншій частині постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 травня 2023 року залишено без змін.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 березня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Грабовський В. А., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи в скасуванні заходів забезпечення позову посилався на те, що апелянт не надав інформації щодо повного виконання постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 10 травня 2023 року у справі № 0907/2-5107/2011.

При цьому, суд порушив вимоги ч. ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України, якою передбачено, що у разі задоволення позову заходи забезпечення позову діють протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили і якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Водночас у спірних правовідносинах протягом 90 днів за заявою позивача (стягувача) виконавче провадження не було відкрито, а тому заходи забезпечення позову не могли продовжувати діяти до повного виконання судового рішення. Таке виконавче провадження було відкрито лише через 158 днів з моменту набрання рішенням законної сили.

Також судом було порушено вимоги ч. 9 ст. 158 ЦПК України, оскільки не скасовано заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 у задоволенні позову до якого було відмовлено.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та судовою повісткою, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача пояснення представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Грабовського В. А., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухала суду першої інстанції скасуванню.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

На момент вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, доказів повного виконання рішення суду ОСОБА_1 не надано, що унеможливлює скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до положень ч. 1, 2, 4 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішення законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч. 7 ст. 158 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 158 ЦПК України, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судом встановлено, що рішення суду у вказаній справі набрало законної сили 10 травня 2023 року (т. 6, а. с. 47).

23 березня 2023 року Івано-Франкіським міським судом видано виконавчий лист № 0907/2-5107/2011 про стягнення з ТзОВ «ФК «Горизонт» на користь держави суму у розмірі 229, 40 грн (т.6, а. с. 54).

Постановою Державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Петрухно С. О., вищенаведене виконавче провадження з примусового виконання закінчено.

23 червня 2023 року, 13 листопада 2023 року та 19 січня 2024 року представник ТзОВ «ФК «Горизонт» звертався до суду із заявою про видачу виконавчих листів (т. 6, а. с. 56, 101,110).

Проте, тільки 29 березня 2024 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А. А. на підставі виконавчого листа № 0907/2-5107/2011 виданого 04 березня 2024 року, відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Горизонт» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в загальному розмірі 621 537,08 грн, яка станом на 21 жовтня 2010 року складало 78 537, 08 дол. США (т. 6, а. с. 57).

Однак, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що розгляд цієї справи було завершено, рішення, яким позов задоволено частково, набрало законної сили 10 травня 2023 року і 90-денний строк, протягом якого заходи забезпечення позову продовжували діяти відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, сплив 08 серпня 2023 року.

Встановивши, що виконавче провадження відкрито після спливу вищезазначеного 90-денного строку, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ч. 8 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення лише в тому випадку, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження.

Разом із тим, наявність ймовірного фактичного невиконання судового рішення у справі, в якій було вжито заходи забезпечення позову, не є передбаченою законом підставою для продовження їх дії на необмежений час.

Колегія суддів наголошує, що права позивача наразі відновлені шляхом прийняття відповідних судових рішень, які набрали законної сили, у виконавчому провадженні виконавцем також накладено арешт на майно боржника, тому у вжитих заходах забезпечення (для цілей і підстав, визначених в ухвалі суду), немає потреби, а підстави, за яких їх вжито, перестали існувати.

Враховуючи вищевикладене, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову є передчасними та помилковими.

З огляду на викладене, оскільки апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то така підлягає скасуванню з ухваленням постанови про задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує з позивача на користь відповідача судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 484, 48 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Грабовський Віталій Анатолійович задовольнити .

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 березня 2025 року скасувати .

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2011 року у справі № 0907/2-5107/2011 скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2025 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта