ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 квітня 2025 року

м. Харків

справа № 953/8186/24

провадження № 22-ц/818/1557/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року, постановлене під головуванням судді Губської Я.В., -

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним додаткові витрати на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 74310,00 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; Зазначає, що судом першої інстанції помилково відмовлено у стягненні додаткових витрат на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 2022 року до 02.03.2023 року, у зв`язку з тим, що на той час сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та плата за навчання здійснювалась зі спільних коштів подружжя, оскільки на той час сторони фактично не проживали разом та мали особистий бюджет. Судом першої інстанції не враховано, що відповідач аліменти не сплачує, має у власності рухоме та нерухоме майно, надавала добровільну згоду на навчання дітей у приватній школі, що підтверджується, зокрема, особистою оплатою навчання дітей.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у 2022 році та до 02 березня 2023 року сторони перебували у шлюбі, таким чином їх витрати на утримання дітей відбувалися за кошти, належні їм на праві спільної сумісної власності. Позивачем не наведено мотивів вибору саме цього освітнього закладу та узгодження з відповідачем такого вибору, вказані витрати здійснювались позивачем на власний розсуд, без погодження з відповідачем, тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 13-15).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 17).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 (а.с. 18).

Зі змісту Договору про надання освітніх послуг, укладеного між Харківським приватним навчально-виховним комплексом «ГІМНАЗІЯ ОЧАГ» (Виконавець) та ОСОБА_2 (Замовник) вбачається, що ОСОБА_4 зарахований до 9 класу Закладу освіти з 2021 року (а.с. 22-25).

Договір підписано матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 та батьком, ОСОБА_1 .

Згідно з п. 5.1. Договору усі оплати за цим договором

Відповідно до п. 5.3. вказаного Договору вартість послуг визначається щорічно наказом по Закладу освіти, про що адміністрація повідомляє батьків до 30 червня.

Зі змісту Договору про надання освітніх послуг, укладеного між Харківським приватним навчально-виховним комплексом «ГІМНАЗІЯ ОЧАГ» (Виконавець) та ОСОБА_2 (Замовник) вбачається, що ОСОБА_5 зарахований до 3 класу Закладу освіти з 2021 року (а.с. 26-29).

Відповідно до п. 5.3. вказаного Договору вартість послуг визначається щорічно наказом по Закладу освіти, про що адміністрація повідомляє батьків до 30 червня.

Договір підписано матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 та батьком, ОСОБА_1 .

З листа Харківського приватного ліцею «ОЧАГ» від 09 вересня 2024 року № 145 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався у закладі з 03 березня 2015 року. В 2024 році закінчив 11 клас закладу. ОСОБА_5 , навчався у ХПЛ «Очаг» з 1 класу. Оплату за навчання дітей вносив, майже завжди, батько ОСОБА_1 . Мати ОСОБА_2 інформувала бухгалтерію, що оплата проведена. За вересень та жовтень 2022 року оплату за навчання та борг у розмірі 2000,00 грн внесла особисто мати ОСОБА_2 . Договори про надання освітніх послуг від 01.09.2021 року підписані батьком та матір`ю. ОСОБА_2 була проінформована про навчання дітей у закладі (а.с. 92-93).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які з вересня 2023 року проживають з батьком, ОСОБА_1 . Позивачем з власних коштів було сплачено за навчання дітей у приватному навчальному закладі 148620,00 грн., у зв`язку з чим, просить стягнути частину понесених додаткових витрат з відповідача. Обрання приватної школи було спільним рішенням сторін, з урахуванням рівня освіти, підходу та знань, що надаються. З часу припинення шлюбних відносин, від відповідача не надходило жодних зауважень щодо навчання дітей у приватному навчальному закладі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення.

Аналіз норми частини 1 статті 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а також повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На відміну від аліментів, додаткові витрати носять несталий характер та пов`язані не з питання належного матеріального утримання дитини, а з передбачуваними/або не передбачуваними особливими обставинами того з батьків, з яким проживає дитина у зв`язку з хворобою, зокрема.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття.

ОСОБА_1 з листопада 2022 року по червень 2024 року сплачено за навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти у розмірі 148620,00 грн., в тому числі, вартість атестату у розмірі 220,00 грн.

Доводи апелянта щодо того, що спір про стягнення вартості навчання у приватній школі виник виключно після фактичного припинення шлюбних відносин, хоч і до ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу та плата за навчання у цей період здійснювалась виключно за особисті кошти ОСОБА_1 , колегією суддів не приймаються до уваги.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Тому кошти, сплачені ОСОБА_1 за навчання дітей у період до 02 лютого 2023 року, тобто, до розірвання шлюбу сторін, є спільною сумісною власністю подружжя.

Доказів сплати за рахунок власних коштів позивачем суду не надано.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення додаткових витрат на утримання дітей, сплачених позивачем до моменту розірвання шлюбу, відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновки суду першої інстанції не спростовують.

Разом з тим, зі змісту Договору про надання освітніх послуг, укладеного між Харківським приватним навчально-виховним комплексом «ГІМНАЗІЯ ОЧАГ» (Виконавець) та ОСОБА_2 (Замовник) вбачається, що ОСОБА_4 зарахований до 9 класу Закладу освіти з 2021 року (а.с. 22-25).

Договір підписано матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 та батьком, ОСОБА_1 .

Зі змісту Договору про надання освітніх послуг, укладеного між Харківським приватним навчально-виховним комплексом «ГІМНАЗІЯ ОЧАГ» (Виконавець) та ОСОБА_2 (Замовник) вбачається, що ОСОБА_5 зарахований до 3 класу Закладу освіти з 2021 року (а.с. 26-29).

Договір підписано матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 та батьком, ОСОБА_1 .

Отже, обрання напрямку та приватного закладу навчання для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювалося обома батьками спільно на відповідних умовах, проти навчання дітей у платному приватному закладі відповідач в свій час не заперечував, зокрема, підписував документи на навчання та укладала договір.

Доказів звернення ОСОБА_2 до навчального закладу з вимогою про розірвання вказаних договорів, матеріали справи не містять.

Розмір витрат, понесених ОСОБА_1 на навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 02 лютого 2023 року до червня 2024 року складає 107000,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій, долучених до матеріалів справи.

Відповідно до статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що відповідач, як мати дітей, зобов`язана брати участь у додаткових витратах, понесення яких було узгоджено нею шляхом особистого укладення та підписання договорів на надання освітніх послуг.

Вартість навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у приватній школі, сплачена ОСОБА_1 , за період з моменту розірвання шлюбу до червня 2024 року є додатковими витратами на дітей, в яких зобов`язаний брати участь відповідач.

Тому, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дітей, з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дітей дійсної участі батьків у їх утриманні, беручи до уваги матеріальний стан відповідача, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей у розмірі 53500,00 грн. (50% від 107000,00 грн.).

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат, понесених ОСОБА_1 , у період з 02 лютого 2023 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1918,50 грн. на користь ОСОБА_1 , з урахуванням часткового задоволення позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 53500,00 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1918,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова