№ провадження 2/208/1108/25
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Шабельника Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовної заяви ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був рідним батьком позивача. Після смерті батька позивач звернувся до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бурдік С.С. з заявою про прийняття спадщини після померлого батька та видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , що належала померлому.

Приватним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна міститься запис № 1590777 про арешт частини квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_3 , а інша частина квартири належить ОСОБА_4 , матері, яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був позивач, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Звернувшись до виконавчої служби 06.11.2024 р., з заявою про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_3 , листом Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янсьтке Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.11.2024 р. повідомлено, що обтяження № 1590777 було накладено відповідно до постанови б/н від 14.12.2004 р.

Відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року №1829/5, вимог п.п.9.10 9.15 "Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби (зі змінами) затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 грудня 2009 року № 2392/5- строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву органу державної виконавчої служби становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Передані до архіву органу державної виконавчої служби виконавчі провадження строк зберігання яких закінчився підлягають знищенню.

Рекомендовано звернутись до суду із заявою про зняття арешту з майна ОСОБА_3 .

Оскільки позивач не може реалізувати своє право на спадкове після смерті померлого батька, у зв`язку з наявним арештом на частину квартири АДРЕСА_1 , що був накладений для забезпечення виконання рішення суду про стягнення аліментів з батька позивача, який помер та на користь матері позивача, яка також померла, просить суд зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , що був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.12.2004 року державним виконавцем Злочевською В. Ю. відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1752 виданого 26.03.2004 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Виключити з Єдиного реєстр у заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, реєстраційний номер 1590777 про арешт частини квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_3 .

В судове засідання від представника позивача - адвоката Серебрякова І.М. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання надала відзив на позовну заяву про зняття арешту, в якому просить прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства та провести судове засідання без їх участі. судові витрати покласти на позивача.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень частини першої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції від 21.04.1999 року, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був рідним батьком ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про смерть (а.с. 7-8).

Постановою приватного нотаріуса Кам`янського нотаріального округу Бурдік С. С. від 01.11.2024 р. № 129/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна міститься запис № 1590777 про арешт частини квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_3 , а інша частина квартири належить ОСОБА_4 , матері, яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був ОСОБА_1 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.10).

Відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Заводського району від 14.12.2004 р. накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме частину квартири АДРЕСА_1 . Заборонено здійснювати відчуження майна, яке належить ОСОБА_3 , а саме частину квартири АДРЕСА_1 за виконавчим листом № 2-1752 виданого 23.06.2004 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_3 1954 р.н. починаючи з 17.05.2004 року народження аліментів в розмірі частини заробітку на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_6 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про смерть виданого Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 02.05.2019 р. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13).

Положеннями ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Відповідно до п. 10 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017року №1829/5, Завершені виконавчі провадження, виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця B порядку, визначеному розділом Х цих Правил. До передачі до архіву такі виконавчі провадження зберігаються за місцем їх формування.

За нормами ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції від 21.04.1999 року, яка діяла на час завершення виконавчого провадження), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій" № 74/5 від 15.12.99, що діяв на момент завершення виконавчого провадження якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого 20.03.1952 р., гарантовано захист права власності. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Змістом права власності за положенням ч.1 ст. 317 ЦК України є право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено що, власник здійснює право власності шляхом володіння, користування і розпорядження своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Принцип непорушності права власності встановлений ч.1 ст. 321 ЦК України. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2,5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 1,2,5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. п. 4.15 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкоємцем на таке майно на перевірки відсутності заборон або арешту цього майна.

Згідно з підпунктом 4.17 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Наявність потягом тривалого часу нескасованого арешту на майно особи, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння свої майном.

Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши, що на даний час не існує відкритого виконавчого провадження в рамках якого накладено арешт, відсутні зазначені відомості та наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, ОСОБА_3 , та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту, свідчить про наявність невиправданого втручання у право позивача на оформлення спадкового майна після смерті його батька ОСОБА_8 , а відповідно на володіння нерухомим майном. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки наявність арешту на квартиру позбавляє можливості позивача на оформлення спадкового майна після смерті його батька, та порушує право власності позивача, тому арешт необхідно зняти що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи, що позивач з вимогою про повернення оплаченого судового збору не звертався, судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна, задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , що був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.12.2004 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Заводського районного управління юстиції Злочевською В. Ю. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1752 виданого 26.03.2004 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Виключити з Єдиного реєстр у заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, реєстраційний номер 1590777 про арешт частини квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.