Справа № 509/6415/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року. Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

представника заявника (відповідача) ОСОБА_1 адвоката Селезньова О.В. (поза межами приміщення суду)

представника позивачів МТСБУ адвоката Лисенка М.П. (поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, в режимі відеоконференції заяви відповідача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подачу заяви та про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 17.12.2024 р. по цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою, -

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 17.12.2024 р., ухваленому у даній справі, позов задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 в порядку регресу на користь Моторного (транспортного) бюро України (МТСБУ) суму матеріальної шкоди у розмірі 160000 грн. і судовий збір 3028 грн.

18.03.2025 р. відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 17.12.2024 р., в якій просив суд, поновити йому строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, пропущеного з поважних причин, а саме, у зв?язку з його знаходженням за кордоном з посиланням на маршрутні квитанції та квитки на літак, а також, скасувати його та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його неналежне сповіщення про надходження до суду позову з додатками та ухвалене судове рішення, через перебування за межами України, а тому належним чином не сповіщався про розгляд даної справи, ухвалу суду та копію позову з додатками не отримував, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою», дізнавшись про заочне рішення суду 05.03.2025 р., отримавши поштове відправлення від приватного виконавця Шуляченка М.Б. про відкриття виконавчого провадження № 77311915 від 26.02.2025 р. на підставі виконавчого листа виданого Овідіопольським райсудом Одеської області 05.02.2025 р. № 509/6415/24, а тому був позбавлений процесуальної можливості на подачу відзиву на позов, заяв та клопотань про витребування та надання своїх доказів по справі, а також, реалізацію свого процесуального права, закріпленого нормами ЦПК України, будучи незгодним з позовом через єдину підставу на момент скоєння ДТП, у нього був чинний договір (поліс) обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від ТдВ «СГ «Оберіг» серії ЕР-207438716, а тому у позивачів не було обов?язку відшкодовувати потерплій ОСОБА_2 матеріальні збитки і відповідно, вимагати сплату їх в регресному порядку з нього, так як вказану суму матеріальних збитків в сумі 160000 грн. потерпілій повинно було відшкодувати ТдВ «СГ «Оберіг» за полісом серії ЕР-207438716.

Представник заявника (відповідача) ОСОБА_1 адвокат Селезньов О.В. в судовому засіданні повністю підтримав доводи заяв відповідача про поновлення відповідачеві строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду та скасування заочного рішення суду, які просив задовольнити.

Представник позивачів МТСБУ адвокат Лисенко М.П. в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення за відсутності у відповідача документальних доказів поважності пропуску такого строку та відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду з підстав її безпідставності і хибності тверджень представника відповідача про нібито чинність договору (полісу) обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від ТдВ «СГ «Оберіг» серії ЕР-207438716, оцінку чому було надано у заочному рішенні суду від 17.12.2024 р. з посиланням на письмову відмову ТдВ «СГ «Оберіг» у виплаті страхового відшкодування № 3001-04 від 30.01.2023 р., яка була долучена до матеріалів позову, а також на рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 30.01.2023 р., яке набрало законної сили і ніким не було оскаржене за позовом ТдВ «СГ «Оберіг» до ОСОБА_3 про визнання недійсним полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким позов задоволено та визнано недійсним з моменту укладення поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-207438716, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб марки «Ford» д/н НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ), яким користується відповідач в даному провадженні, і як слід, відсутності жодних доказів у відповідача, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, які також, не надані представником відповідача до заяви про перегляд заочного рішення суду в судовому засіданні.

Заслухавши думку представників сторін та дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи, заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 284 ЦПК України - заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ст. 285 ЦПК України - заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі. У заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: найменування суду, який ухвалив заочне рішення; ім`я (найменування) відповідача або його представника, які подають заяву, їх місце проживання чи місцезнаходження, номер засобів зв`язку; обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; клопотання про перегляд заочного рішення; перелік доданих до заяви матеріалів. Заява про перегляд заочного рішення підписується особою, яка її подає. До заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів. До заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

До заяви про перегляд заочного рішення - додаються докази, на які посилається заявник.

Частини 1,4 статті 287 ЦПК України передбачають, що заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Стаття 288 ЦПК України передбачає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ, рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» від 23.02.2006 р. № 3477-IV є джерелом права в Україні, неодноразово вказував, зокрема у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство прав спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принцип остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін немає права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами, з огляду на те, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata», коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99), «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

Суд встановив, що заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 17.12.2024 р., ухваленому у даній справі в в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, позов задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 в порядку регресу на користь Моторного (транспортного) бюро України (МТСБУ) суму матеріальної шкоди у розмірі 160000 грн. і судовий збір 3028 грн. (а.с. 80-83).

В описовій частині рішення судом було вказано про те, у визначений ухвалою суду від 20.11.2024 р., згідно з якою, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали та матеріалів позову з додатками в порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 відзиву на позов, письмових пояснень, заперечень чи зустрічного позову до суду не надіслав, хоча вказані матеріали позову та ухвалу суду у відповідності до вимог ст.ст. 130,131 ЦПК України, направлялись за останньою відомою судові адресою місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою ВАДР ГУДМС України в Одеській області від 18.11.2024 р., згідно з якою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , а також зворотним поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 74-78).

Відповідач в своїй заяві про поновлення строку на перегляд заочного рішення суду посилається на те, що на час розгляду вказаної справи він знаходився у м. Торонто (Канада), з посиланням на маршрутні квитанції та квитки на літак, а тому належним чином не сповіщався про розгляд даної справи, ухвалу суду та копію позову з додатками не отримував, що підтверджується поштовим повідомленням.

Однак, вказані твердження судом до уваги не приймаються через те, що вони не підтверджені жодними належними та допустимими документальними доказами, враховуючи, що позов з додатками надійшли до суду 05.11.2024 р., ухвала суду від 20.11.2024 р. разом з позовом та додатками направлялась на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача 20.11.2024 р. та повернулись до суду з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою» 04.12.2024 р., а заочне рішення суду було ухвалене 17.12.2024 р.

В той же час, маршрутна квитанція, надана відповідачем до своєї заяви датована 27.02.2025 р. та містить дані щодо маршруту «Торонто Кишинів, транзитом через Варшаву (Польща)» 28.02.2025 р. по 01.03.2025 р., а тому, посилання відповідача на вказані докази, які нібито підтверджують поважність його несповіщення про надходження позову до суду та прийнятого заочного рішення, копія якого повернулась до суду 17.01.2025 р. не заслуговують на увагу суду та є хибними, а тому до уваги не приймаються (а.с. 108).

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 - направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23) - довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду і свідчить про умисне неотримання судової повістки сторони по справі.

Щодо посилань відповідача на те, що на момент скоєння ДТП, у нього був чинний договір (поліс) обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від ТдВ «СГ «Оберіг» серії ЕР-207438716, а тому у позивачів не було обов?язку відшкодовувати потерплій ОСОБА_2 матеріальні збитки і відповідно, вимагати сплату їх в регресному порядку з нього, так як вказану суму матеріальних збитків в сумі 160000 грн. потерпілій повинно було відшкодувати ТдВ «СГ «Оберіг» за полісом серії ЕР-207438716, суд звертає увагу на наступні обставини.

В заочному рішенні суду від 17.12.2024 р., суд послався на те, що суму матеріальних збитків (регламентна виплата) в сумі 160000 грн. була відшкодована потерпілій ОСОБА_2 саме МТСБУ, а не відповідачем, через те, що на дату скоєння ДТП, останній (відповідач) не мав чинного договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується письмовою відмовою ТдВ «СГ «Оберіг» у виплаті страхового відшкодування № 3001-04 від 30.01.2023 р., яка була долучена до матеріалів позову, а також підтверджується заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 30.01.2023 р., яке набрало законної сили і ніким не було оскаржене за позовом ТдВ «СГ «Оберіг» до ОСОБА_3 про визнання недійсним полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким позов задоволено та визнано недійсним з моменту укладення поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-207438716, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб марки «Ford» д/н НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ), яким користується відповідач в даному провадженні (а.с. 63-67).

Відповідно до положення ст. 6 ЄКПЛ, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов?язків має право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду - є принцип правової визначеності прав і обов?язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду - не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення в справі «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 р., «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 р.). За практикою тлумачення права на ефективний захист в суді Європейським Судом з прав людини в рішенні у справі «Мірагалль Эсколано та інші проти Іспанії» допустимим обмеженням доступу до правосуддя відповідає застосування строків.

Верховний Суд у Постанові від 14.02.2022р. у справі №2-4744/11 (№ рішення в ЄДРСР 103525086) зазначив, що дотримання вимог процесуальної форми (у тому числі й щодо належного повідомлення учасників справи про час та місце судового розгляду) є важливою гарантією їх прав та передумовою ухвалення законного та обґрунтованого рішення, однак надмірний процесуальний формалізм, який не враховує вимог справедливості, добросовісності й розумності, може спотворити завдання цивільного судочинства, спричинивши прийняття явно несправедливого рішення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов?язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду - кожна держава-учасниця цієї Конвенції (якої є Україна) - вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є - не допустити судовий процес у безладний рух, а тому сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву без поважних причин, і докази, на які він посилається, не мають істотного значення для правильного вирішення справи з підстав, викладених вище, а тому жодні підстави для поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, передбачені ст. 284 ЦПК України та про перегляд заочного рішення суду у суду відсутні і відповідачем суду не надані, і тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131,259,284,287,288 ЦПК України, ЄКПЛ, рішеннями ЄСПЛ суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяв відповідача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подачу заяви та про перегляд заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 17.12.2024 р. по цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлений та підписаний 14.04.2025 року.

Суддя Овідіопольського

районного суду Д.М. Гандзій