Справа № 455/2381/24
Провадження № 2/455/9/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

01 квітня 2025 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Пошивака Ю.П.,

секретар судового засідання Сенета Г.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу №452/2381/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

07.10.2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Непомнющого О.М. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якій посилається на те, що 27.10.2023 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошей з додатковою угодою до нього від 27.01.2024 року на загальну грошову суму у розмірі 233784,00 гривні, що в еквіваленті на день підписання цієї додаткової угоди, за комерційним курсом купівлі доларів США, встановленим ПАТ КБ «Приватбанк» (38,20 гривень за 1 долар США), становить 6120,00 доларів США.

Факт отримання відповідачем від нього грошових коштів у розмірі 233784,00 гривні, підтверджується п.2 Договору позики.

В протиріччя умов складеного договору відповідач від взятих на себе зобов`язань ухиляється.

Станом на день складання позовної заяви відповідачем не було зроблено виплат задля погашення наявної заборгованості за договором позики.

Відповідно до п.7 договору позики в разі, коли позичальник не поверне позикодавцю позику (або її частину) у встановлений строк (або достроково у випадках передбачених цим договором), позикодавець вправі стягнути заборгованість за позикою та неустойку, згідно п.8 цього договору, в примусовому порядку, шляхом відповідно до діючого законодавства України.

Згідно з положеннями п.8 договору позики в разі якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики (та/або її частини) у встановлений строк, позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 100% (сто процентів) річних від простроченої суми, пеню у розмірі 10% (десять процентів) від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, за кожен день прострочення та за кожне відповідне неналежне виконання умов цього договору, а також штраф у розмірі 5% (п`ять відсотків) від суми позики, зазначеній у п.1 договору позики грошей, за кожне порушення строків сплати позики.

Всього за договором позики грошей заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем складає: 253980,00 гривень.

Крім того, за положенням п. 12 договору позики грошей з метою забезпечення виконання зобов`язань за цим договором сторони домовились укласти договір застави транспортного засобу, типу загальний легковий універсал, марки «PORSCHE», модель «CAYENNE», номер шасі (кузов, рама): НОМЕР_1 , рік випуску: 2007, колір: чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Так, 27.10.2023 року на виконання вказаного положення договору позики, між ОСОБА_1 , з однієї сторони у якості заставодержателя та ОСОБА_2 , з другої сторони, у якості заставодавця, укладено договір застави відповідно до якого заставою забезпечується виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_2 перед заставодержателем за договором позики від 27.10.2023 року, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: поверення позики у розмірі 200 983,50 гривні до 27.01.2024 року.

В протиріччя умов укладених договорів відповідач від взятих на себе зобов`язань ухиляється, боржником допущено прострочення платежу, на телефоні дзвінки не відповідає та зустрічі усіляко уникає, місце знаходження транспортного засобу позивачу невідоме.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в розмірі 253980,00 гривень та понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 05.11.2024 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 12 годину 30 хвилин 29.11.2024 року, яке відкладено на 14 годину 00 хвилин 18.12.2024 року.

Ухвалою суду від 18.12.2024 року підготовче засідання відкладено на 10 годину 00 хвилин 23.01.2025 року.

Ухвалою суду від 23.01.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 27.02.2025 року.

Ухвалою суду від 27.02.2025 року судове засідання відкладено на 12 годину 00 хвилин 01.04.2025 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи (а.с.63) знаходиться заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Непомнющого О.М., в якій він просить розгляд справи провести без його участі та без участі позивача ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений, відзив на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідач належно повідомлявся про час та місце слухання справи (а.с.105).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 27.10.2023 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошей, згідно якого позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти у розмірі 200983,50 гривні, що в еквіваленті на день підписання договору , за комерційним курсом продажу доларів США, встановленим АТ КБ «Приватбанк» становить 6120 доларів США (а.с.23-24).

Відповідно до п.3 вказаного договору позики сторони домовились, що позичальник зобов`язаний повернути (погасити) таку ж суму грошових коштів в повному обсязі до 27.04.2024 року, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін.

Згідно з п. 3.1 сторони узгодили, що у випадку зміни курсу гривні до долара США, позика підлягає поверненню, таким чином, щоб розмір повернутої позики (частини позики) відповідав доларовому еквівалентові позики за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ «КБ ПРИВАТБАНК» станом на дату повернення позики (частини позики).

Відповідно до договору позики в редакції додаткової угоди № 1 від 27.01.2024 року повернення позичальником позиченої суми повинно вчинятись 27 числа кожного місяця за наступним графіком: до 27.11.2023 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 270,00 доларів США 00 центів, до 27.12.2023 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 720,00 доларів США 00 центів, до 27.01.2024 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 720,00 доларів США 00 центів, до 27.02.2024 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 720,00 доларів США 00 центів, до 27.03.2024 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики становитиме 720,00 доларів США 00 центів, до 27.04.2024 року, у гривні, що в еквіваленті, за комерційним курсом продажу доларів США, що буде встановленим АТ КБ ПРИВАТБАНК», станом на дату повернення частини позики, становитиме 2970,00 доларів США по 27.04.2024 року (а.с.26).

Згідно з п. 3.3 повернення частини позики, у відповідності до ст. 545 Цивільного кодексу України, підтверджується відповідними письмовими розписками позикодавця. Повернення всієї суми позики, підтверджується відповідною заявою позикодавця про проведення повного розрахунку, справжність підпису якого має бути нотаріально засвідчена.

Таким чином, позивач виконав умови договору позики, а саме передав відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 233784,00 (двісті тридцять три тисячі сімсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Факт отримання відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 233784,00 гривні, підтверджується п.2 Договору позики.

Також, з матеріалів справи (а.с.17-22), вбачається, що ОСОБА_1 , з однієї сторони у якості заставодержателя та ОСОБА_2 , з другої сторони, у якості заставодавця, укладено договір застави відповідно до якого заставою забезпечується виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_2 перед заставодержателем за договором позики від 27.10.2023 року, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: поверення позики у розмірі 200 983,50 гривні 50 копійок до 27.01.2024 року.

Предметом застави за п.5 договору застави є транспортний засіб автомобіль, марки PORSCHE, комерційний опис: CAYENNE, особливі відмітки: Загальний легковий універсал, рік випуску 2007, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації: 25.10.2023 року, дата першої реєстрації в Україні 26.04.2013 року.

Пунктом 6 договору застави передбачено, що предмет застави належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 25.10.2023 року органом ТСЦ 4644.

Крім того, заставодавець та заставодержатель в п.7 дійсного договору дійшли згоди, що вартість предмета застави на момент укладення договору складає 201000,00 гривень.

Відповідно до п.9 договору застави предмет застави залишається у володінні заставодавця.

Крім того, п.12 договору застави передбачено, що ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмету застави несе заставодавець.

Відповідно до п.18 договору застави заставодержатель крім іншого, має право у разі невиконання або неналежного виконання умов договору позики або умов договору застави заставодержатель має право заборонити заставодавцю користування предметом застави та змінити місцезнаходження предмета застави.

Згідно п.19 договору застави заставодержатель вправі вимагати дострокового виконання забезпеченого заставою зобов`язання, а у разі його невиконання звернути стягнення на предмет застави, якщо: заставодавець порушив умови даного договору; заставодавець не допускає представників заставодержателя до перевірки предмету застави; у разі невиконання або неналежного виконання умов договору позики; якщо інша особа одержала право звернути стягнення на предмет заставою.

Крім того, п.22 договору застави передбачено, що заставодержатель здобуває право звернути стягнення на предмет застави у випадках: якщо в момент настання терміну виконання зобов`язань за договором позики, забезпеченими заставою, вони не будуть виконані; у випадках, передбачених п.19 даного договору.

Пунктом 23 договору застави передбачено, що стягнення може здійснюватися на вибір заставодержателя в таких спосіб: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового звернення стягнення на предмет застави.

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Аналіз зазначених правових норм у поєднанні із положенням ст.6 ЦК України дає підстави для висновку, що Цивільний кодекс як кодифікований акт у галузі цивільного права не містить вичерпного переліку всіх видів договорів і не передбачає повної правової регламентації, а тому особа вправі врегулювати свої правовідносини шляхом укладання правочину, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 року у справі № 316/1988/16-ц.

Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Сторонами факт укладення договору позики та додаткової угоди №1 не оспорюється, отже, суд вважає договір позики грошей від 18.04.2023 року та додаткову угоду №1 від 18.08.2023 року до договору позики грошей, а також договір застави транспортного засобу дійсним правочином та між сторонами існують правовідносини, що виникли з договору позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України.).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо його не виконав у строк, встановлений договором.

За умовами ст. ст. 549, 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У договорі позики сторони передбачили, що відповідно до п.7 договору позики грошей (а.с.14) в разі, коли позичальник не поверне позикодавцю позику (або її частину) у встановлений строк (або достроково у випадках, передбачених цим договором), позикодавець вправі стягнути заборгованість за позикою та штрафні санкції, згідно п. 8 цього договору, в примусовому порядку, шляхом, відповідно до діючого законодавства України.

Пунктом 8 договору позики грошей передбачено, що якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики (та/або її частину) у встановлений строк, позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 100 % (сто процентів) річних від простроченої суми, пеню у розмірі 10% (десять процентів) від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, за кожний день прострочення та за кожне відповідне неналежне виконання умов цього договору, а також штраф у розмірі 5 % (п`ять процентів) від суми позики, зазначеній у п. 1 цього договору, за кожне порушення строків сплати позики.

Сума пред`явлена позивачем до стягнення в розмірі 253980,00 гривень відповідачем ОСОБА_2 не спростована та не надано жодного доказу неправомірного нарахування.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 253980,00 гривень підлягають задоволенню

Щодо заходів забезпечення позову, то за положеннями частини 7 статті 158 ЦПК Україниу разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір 2539,80 гривень (а.с.47) та за подання заяви про забезпечення позову - 616,50 гривень, що разом 3156,30 гривень.

Отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 3156,60 гривень сума сплаченого судового збору.

Що стосується стягнення з відповідача ОСОБА_2 понесених судових витрат а саме за отримання звіту, довідок з приводу оцінювання майна відповідача, то суд зазначає, що такі витрати позивача не входять до витрат, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки вказані не стосуються предмету розгляду справи.

Представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 гривень.

Частиною 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання, однак, від відповідача у порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України не надійшла заява про необґрунтованість витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та адвокат Непомнющий О.М. узгодили порядок та умови надання правової допомоги, визначили деталізацію видів правової допомоги, розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків клієнта з адвокатом.

А відтак, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 гривень.

Керуючись ст.11, 15, 16, 192, 202, 207, 526, 545, 549, 551, 598, 610, 612, 625, 626, 627, 1046-1050 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76 81, 141, 223, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраціний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , заборгованість в розмірі 253980 (двісті п`ятдесят три тисячі дев`ятсот вісімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраціний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3156 (три тисячі сто п`ятдесят шість) гривень 60 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти вимог позовної заяви - відмовити.

Застосований згідно із ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 07.10.2024 року захід у справі №455/2381/24, продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили або може бути скасований за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складання повного судового рішення 10.04.2025 року.

Суддя Пошивак Ю.П.