Справа № 346/6688/24
Провадження № 2/346/655/25
01 квітня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі головуючого судді Калинюка О.П.
з участю секретаря Насадик В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який (позов) подано в її інтересах адвокатом Репалом Олексієм Олександровичем, до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи,
в обгрунтування позовних вимог вказаний представник позивачки зазначає, що позивачка є власницею квартири АДРЕСА_1 , яка знаходиться на найвищому, дев`ятому поверсі цього будинку.
27.03.2024 року у квартирі АДРЕСА_2 , яка розташована за вказаною адресою, і яка на праві власності належить відповідачці, виникла пожежа внаслідок порушення правил пожежної безпеки при проведенні електрозварювальних робіт, через що під час пожежогасіння знищено приміщення вказаної квартири відповідачки та крівлю будинку на площі 150 кв. м., пошкоджено стіни в під`їзді цього будинку, системи водопостачання, водовідведення, затоплено під`їзд та ліфтову шахту.
Під час пожежогасіння також пошкоджено стіни, стелю та підлогу квартири позивачки, а тому останній завдано майнової шкоди в розмірі 132 165 грн. 60 коп., яку відповідачка відшкодовувати відмовилась.
Через вищевикладені обставини позивачка також зазнала моральної шкоди, які проявилися у постійних переживаннях за належне їй на праві приватної власності майно, порушилися її нормальні життєві зв`язки, оскільки вона була змушена витрачати свій час та зусилля на визначення вартості спричинених їй збитків, тривалий час користувалася затопленою квартирою, а відповідачка не вжила жодних заходів задля відшкодування завданої шкоди. Всі ці обставини порушили звичний для позивачки спосіб життя та вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя.
На підставі викладеного представник позивачки просить стягнути з відповідачки на користь позивачки вказану суму відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, 50 000 грн. відшкодування моральної шкоди та судові витрати по сплаті судового збору.
Позивачка та її вказаний представник в судове засідання не з`явилися, 01.04.2025 року подали до суду клопотання, в кому просили провести судове засідання без їх участі та задовольнити позов.
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про розгляд справи належно повідомлялася, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок відповідачка суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи у її відсутності та не подала відзив на позовну заяву.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україниу разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача не вказала, що заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 126433867 від 05.06.2018 року позивачці на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 (а. с. 30).
Згідно з даними акту про пожежу, складеного комісією у складі провідного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціями Коломийського районного управління Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій Рибака Миколи Мирославовича, голови правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Палія 4Б» Іванюка Володимира Володимировича, поліцейського СРПП Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Мельничука Назарія Івановича та відповідачки 27.03.2024 року, того дня в квартирі АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою, яка на праві власності належить відповідачці, виникла пожежа через порушення правил пожежної безпеки при проведенні електрозварювальних робіт, внаслідок якої знищено приміщення вказаної квартири та крівлю будинку на площі 150 кв. м., пошкоджено стіни в під`їзді цього будинку, системи водопостачання, водовідведення, затоплено під`їзд та ліфтову шахту. Цей акт підписано вищевказаними членами комісії (а. с. 9, 10).
Відповідно до даних акту про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за вищевказаною адресою, складеного комісією у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 07.06.2024 року, під час залиття квартири позивачки під час пожежогасіння, спричиненим порушенням правил пожежної безпеки при газозварювальних роботах, пошкоджено стіни, стелю та підлогу її квартири, у зв`язку з чим винна сторона повинна виконати будівельно-ремонтні роботи підвалу та квартири АДРЕСА_4 . Заподіяна шкода полягає в тому, що в квартирі позивачки, а саме в кімнаті, площею 23, 2 кв. м., пошкоджені стеля, стіни та підлога; в коридорі, площею 4, 3 кв. м., та в кухні, площею 13, 8 кв. м., пошкоджені стеля та стіни; у ванній кімнаті, площею 4, 9 кв. м., пошкоджена стеля. Вказаний акт підписано членами комісії та позивачкою як потерпілою стороною (а. с. 7, 8).
Згідно з даними висновку експерта № 06/08/з від 21.08.2024 року, складеного за результатами проведення будівельно-технічної експертизи за зверненням позивачки, вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень внутрішнього оздоблення (відновлювального ремонту) приміщення вказаної квартири АДРЕСА_4 в результаті пожежі, яка виникла у квартирі АДРЕСА_2 за тією ж адресою, та наслідків проведення гасіння даної пожежі, а, отже, і розмір майнової шкоди, відповідно до кошторисної документації, станом на момент проведення цієї експертизи складає 132 165 грн. 60 коп. (а. с. 11-28).
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Отже, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина у заподіянні шкоди.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Також, за правилами ст.1192 цього Кодексу з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Відповідачка в ході розгляду справи не спростувала презумпцію вини у виникненні пожежі в її квартирі, внаслідок чого в подальшому відбулося залиття вищевказаної квартири позивачки.
В свою чергу, стороною позивача доведена протиправність дій відповідачки, що призвело до пожежі та залиття квартири позивачки внаслідок її гасіння, заподіяння останній майнової шкоди з вини відповідачки, розмір якої визначений у вищевказаному експертному висновку.
Отже, враховуючи надані стороною позивача докази, наявність причинного зв`язку між пожежею, залиттям квартири позивачки та шкодою внаслідок цього, з урахуванням того, що квартира, в якій виникла пожежа належить на праві власності відповідачці, суд вважає обґрунтованою вимогу про відшкодування майнової шкоди, оскільки стороною позивача підтверджено завдання шкоди залиттям квартири АДРЕСА_4 за вищевказаною адресою, яка належить позивачці, у зв`язку з пожежогасінням квартири АДРЕСА_2 за цією ж адресою, яка належить на праві власності відповідачці.
Відповідно до положень ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини, вказані в п.9 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, а саме характер та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) а також стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Так, згідно з копією паспорта позивачки її місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 , і таку ж адресу її проживання вказаного у позовній заяві,. А тому є безпідставними посилання на вимушене проживання у затопленій квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 32, 33).
Враховуючи вищевказані доводи сторони позивача та встановлені судом обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги, що відповідачкою на надано відомостей про відшкодування позивачці будь-якої шкоди, розмір відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна позивачки, суд визначає як 10 000 гривень.
Отже, позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб
Позовну заяву подано до суду через підсистему «Електронний суд» 17.12.2024 року, квитанції про сплату позивачкою судового збору відсутні.
Відповідно до змісту ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2024 році становив 3028 гривень.
Отже, за вимогу про стягнення майнової шкоди, яка є позовною вимогою майнового характеру, в розмірі 132 165 грн. 60 коп. підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 321 грн. 65 коп. (132 165 грн. 60 коп. х 1%), а за вимогу про стягнення моральної шкоди, яка є позовною вимогою немайнового характеру, в розмірі 50 000 грн. 1 211 грн. 20 коп. (3028 х 0,4).
Оскільки стороною позивача заявлено дві позовні вимоги (майнового і немайнового характерів) та не сплачено судові збори за них, судовий збір за подання вимоги майнового характеру в розмірі 1 321 грн. 65 коп. підлягає стягненню з відповідачки на користь держави. Крім того, у зв`язку з частковим задоволенням вимоги немайнового характеру, з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.
На підставі викладеного, ст. ст. 11, 22, 386, 1166, 1192 ЦК України, п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та, керуючись ст. ст. 1-18, 76-81, 89, 141, 274-279, 280-289, 352-355 ЦПК України, суд
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_5 , відшкодування майнової шкоди, завданої її майну, в розмірі 132 165 (сто тридцять дві тисячі сто шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_5 , відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного роз гляду справи.
Повний текст рішення складено 14.04.2025 року.
Суддя: Калинюк О. П.