Провадження № 2/522/2093/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання Кріцької Р.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМ`ЄР АЛЬЯНС» (правонаступник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВАН-КЛІНК») про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів 10 394 гривень 98 копійок матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 15 червня 2020 року між позивачем і Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3001/249/050091, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. Предметом даного договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом автомобіль «Skoda Oсtavia A7» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
03.01.2021 року ОСОБА_1 (далі - Відповідач-1), керуючи транспортним засобом «Jeep» д.н.з. « НОМЕР_2 » допустила зіткнення з транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_3 ).
Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Відповідно до постанови Приморського районного суду міста Одеси від 03.03.2021 по справі № 522/779/21 Відповідача-1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Страхувальник ТОВ «ОТП Лізинг» звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок страхового випадку та надав всі необхідні документи.
На підставі договору про добровільне страхування та Закону «Про страхування» позивач виплатив Страхувальнику вказану матеріальну шкоду.
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач звернувся із заявою до відповідача Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВАН-КЛІК» з якою у ОСОБА_1 був укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про відшкодування їм виплаченої потерпілому в ДТП суми в розмірі 10 394,98 грн. Однак, позивач зазначає, що в задоволені їхньої вимоги було відмовлено з посиланням на пропуск строку для звернення про виплату матеріальної шкоди у зв`язку з настанням страхового випадку, передбаченого ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідач ОСОБА_1 , як винуватець ДТП, також не відшкодувала їм виплачену потерпілому в ДТП суму матеріальної шкоди.
Позивач вважає відмову відповідачів відшкодувати їм виплачені потерпілому в ДТП кошти неправомірними, тому на підставі норм Закону України «Про страхування» та норм Цивільного кодексу України просить їхні позовні вимоги задовольнити.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, сповіщалися про час, дату та місце судового розгляду належним чином. Позивач подав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності.
Відповідачі до судового засідання не з`явився про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.
З матеріалів справи убачається, що 03.01.2021 року ОСОБА_1 (далі - Відповідач-1), керуючи транспортним засобом «Jeep» д.н.з. « НОМЕР_2 » допустила зіткнення з транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_3 ).
Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Відповідно до постанови Приморського районного суду міста Одеси від 03.03.2021 по справі № 522/779/21 Відповідача-1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Автотранспортний засіб автомобіль «Skoda Oсtavia A7» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . на час ДТП був застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» на підставі Договору про добровільне страхування наземного транспорту №3001/249/050091, укладений 15 червня 2020 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», якому на праві власності належав автомобіль «Skoda».
На підставі заяви ТОВ «ОТП Лізинг», вказаного вище Договору про добровільне страхування наземного транспорту (КАСКО), страхового акту №100703/1 від 10 січня 2022 року, позивач 11 січня 2022 року виплатив матеріальну шкоду ТОВ «ОТП Лізинг» в розмірі 10 394 гривень 98 копійок.
Згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
На підставі ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Оскільки, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована за полісом № 200040807 в Приватному акціонерному товаристві «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВАН-КЛІК», то остання керуючись ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відмовила ПрАТ «СК «Універсальна» у виплаті страхового відшкодування.
З 27.09.2022 року Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМ`ЄР АЛЬЯНС» є правонаступником Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВАН-КЛІК».
На підставі п. 37.1.4 ст.37 Закону України, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
У силу приписів статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.
При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презююмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті З ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказано, що «у страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити , страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених Законом № 1961- IV, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІУ); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІУ).
Отже, закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-ІУ обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого. Разом з тим у порушення принципу пропорційності законом не встановлено механізму захисту права осіб (поновлення права!, які добросовісно виконують покладені на них обов`язки, якщо шкода не відшкодована не з їхньої вини. Тому тлумачення права щодо відшкодування шкоди за наслідками страхового випадку за Законом № 1961-ІУ, мас здійснюватися з огляду на добросовісне виконання зобов`язань та поведінки всіх учасників (добросовісна чи недобросовісна поведінка/дії та пропорційність інтересів усіх учасників них правовідносин.
Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІУ), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1 статті 331 Закону № 1961-ІУ). Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)). В іншій постанові Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок, що зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІУ річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19). Поняття «преклюзивні строки» здійснення регулятивного суб`єктивного права (строк подання заяви про страхове відшкодування до страховика) не є тотожним поняттю «позовна давність» (строк захисту порушеного права особи).
Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІУ визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті страхового відшкодування. Разом з тим, ані Закон №1961-ІV, ані ЦК України, ні будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободі дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.».
При цьому, зазначений у пункті 37.1.4 ст. 37 Закону строк є присіяним і поновленню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 753/5293/16).
З огляду на зазначене право позивача на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене.
Закон надає потерпілому та іншим особам право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого чи інших осіб від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні у відповідності до норм, визначних ст.ст.1166,1187 ЦК України.
Таким чином, потерпілому та іншим особам як кредиторам належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Вони вільно, на власний розсуд обирають спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.
Потерпілий чи інша особа мають право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоду і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого чи іншої особи не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Вказана правова позиція викладена зокрема у постановах Верховного Суду в аналогічних справах № 165/633/16-к від 21 червня 2018 року, № 754/1114/15-ц від 14 лютого 2018 року.
У відповідності до п. 72 даної Постанови Великої Палати Верховного Суду, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Спір між ПрАТ СК Універсальна та Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМ`ЄР АЛЬЯНС» розглядається разом, оскільки у цій справі позовні вимоги як до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМ`ЄР АЛЬЯНС» так і до винної особи є пов`язаними та мають розглядатися в одному провадженні у зв`язку з тим, що висновки суду щодо позовної вимоги до відповідача-фізичної особи, винної у настанні страхового випадку, залежать від висновків суду щодо позовної вимоги до відповідача-страховика особи, винної у настанні страхового випадку.
Питання про відповідальність кожного з відповідачів має бути вирішене, зокрема, залежно від положень дійсного полісу страхування, яким було застраховано майно, шкода якому була заподіяна, зокрема ліміту відповідальності страховика за завдану майну шкоду.
Таким чином, реалізується принцип процесуальної економії, оскільки вимога до відповідача-фізичної особи пов`язана з вирішенням спору щодо страховика винуватця ДТП.
Так, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як зазначено вище, з вини відповідачки ОСОБА_1 сталася ДТП, яка завдала майнову шкоду потерпілому, яку за Договором добровільного страхування відшкодував позивач по справі в сумі 10 394 гривень 98 копійок, та набув права вимоги відшкодування вказаної суми з відповідачки, що підтверджується рахунком-фактурою №АЦ-САСТ-2100542 від 11 січня 2021 року проведеного ТОВ «Автоцентр Прага Авто на Кільцевій..
Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Вказана правова позиція викладена в п.72 Постанови Великої Палати Верховного Суду в аналогічних справах №165/633/16-к від 21 червня 2018 року та №754/1114/15-ц від 14 лютого 2018 року.
Таким чином, в розумінні ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у Відповідача виникло зобов`язання перед Позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого Позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 514, ч.1 ст.1166; ч.2 ст.1187; ч.1 ст.1192 ЦК України; Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV; Законом України «Про страхування» №86/96 від 07 березня 1996 року; ст.ст. 2, 4, 13, 12, 19, 76-81,95, 133, 141, 258-259, 263, 264, 265-268, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПРЕМ`ЄР АЛЬЯНС» (правонаступник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВАН-КЛІНК») про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлений 11 квітня 2025 року.
Суддя Р. Д. Абухін