КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року

справа № 756/8504/23

провадження № 22-ц/824/337/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.

при секретарі: Правдивець Ю.О.

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргоюпредставника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - Сечка Сергія Володимировича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Белоконної І.В., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення суми збитків в порядку суброгації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» в особі представника - Сечка Сергія Володимировича звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування, та просив стягнути на свою користь з відповідача 22 540,19 грн та судові витрати.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив, що 27 липня 2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого були майнові інтереси ОСОБА_3 , пов`язані з експлуатацією транспортного засобу «Seat», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». У відповідності до умов даного Договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

05 грудня 2020 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DAF», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_1 (відповідач) та автомобіля «Seat», державний номерний знак « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_3 .

Внаслідок ДТП застрахованому транспортному засобу «Seat», державний номерний знак « НОМЕР_1 », було завдано механічних ушкоджень.

Вказана ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України.

На підставі страхового акту та Договору страхування ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 51 761,83 грн.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «DAF», державний номерний знак « НОМЕР_2 », була застрахована в ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», яке сплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 29 221,64 грн. У зв`язку з чим у відповідача існує недоплачене страхове відшкодування у розмірі 22 540,19 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вказував на те, що розмір страхової виплати, якщо страховик визначає його меншим страхової суми може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно ст. 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її відповідальності.

Отже, відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати позивачу різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого за договором добровільного страхування наземного транспорту та сумою страхового відшкодування за полісом.

В судове засідання сторони не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відмовляючи у задоволенні позву, суд першої інстанції виходив з того, що цивільно правова відповідальність відповідача застрахована з лімітом до 130 000,00 грн, у той час як завдані позивачу збитки складають менше вказаної суми, враховуючи, що позовних вимог до страховика не заявлено та не обґрунтовано з яких підстав страхове відшкодування необхідно стягувати з винуватця ДТП.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року № 756/16692/20, 05.12.2020 ОСОБА_1 в м. Києві, керуючи автомобілем «DAF», державний номерний знак « НОМЕР_2 », внаслідок порушення Правил дорожнього руху України здійснив зіткнення з автомобілем марки «Seat», державний номерний знак « НОМЕР_1 », що призвело до пошкодження вказаних т/з.

27 липня 2020 року між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого були майнові інтереси ОСОБА_3 , пов`язані з експлуатацією транспортного засобу «Seat», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». У відповідності до умов даного Договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «DAF», державний номерний знак « НОМЕР_2 », була забезпечена за полісом № 113203146 в ТДВ «АЛЬФА-ГАРАНТ». Ліміт майнової відповідальності становить 130 000,00 грн.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виплатив потерпілому ОСОБА_3 страхове відшкодування у загальному розмірі 51 761,83 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 31457 від 16.12.2020 на суму 42 603,83 грн. Решта коштів зарахована в рахунок несплачених страхових платежів.

Відповідно до ст. 993, ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

10 липня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ТзДВ «Міжнародна страхова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Особа 4, про стягнення грошових коштів у порядку регресу (справа № 922/1436/17).

За результатами розгляду Верховний Суд прийняв постанову, в якій зазначив наступне. Відповідач як страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи напідставі спеціальної норми - статті 29 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IVобов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків

Завдання шкоди потерпілому особою, цивільна відповідальність якої застрахована внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі покладається на обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного.

Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодував на може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статгі 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

У зв`язку із зазначеним, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припинилось виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 21.02.2018р. по справі 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211 св 18).

Пункт 6 ст. 26 Закону України «Про страхування», передбачає, що відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку. Таким чином, саме на страхувальника за полісом обов`язкового страхування цивільно -- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 120117673 законом покладено обов`язок оспорити або в судовому прядку оскаржити розмір суми страхового відшкодування сплачений його страхувальником на користь потерпілої особи, оскільки розмір сплаченого страхового відшкодування істотно впливає на права та обов`язки такого страхувальника.

За таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати ПрАТ «СК «Українська страхова група» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого за договором добровільного страхування наземного транспорту № 28- 0101 -20-00382 від 27.07.2020 року та сумою страхового відшкодування виплаченому за полісом № 113003146 , а саме 51 761 грн 83 коп - 29 221 грн 64 коп = 22 540 гри 19 коп.

Відтак, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, тому у відповідності до приписів ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України вказане є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - Сечко Сергія Володимировича задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2023 року скасувати.

Постановити нове наступного змісту.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення суми збитків в порядку суброгації - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 22 540, 19 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» судовий збір у розмірі 6 710 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді