ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/837/25 Справа № 215/3916/24 Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участю секретаря Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №215/3916/24 за позовом ОСОБА_1 до Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання незаконними та протиправними дій Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, щодо порушення права на оформлення трудової книжки та зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2024 року,

встановив:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. Обґрунтовуючи позов, зазначив, що відповідач не виконує умови ведення трудових книжок працівників, у яких відраховується консолідований страховий внесок, збір до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування, і порушує вимоги Інструкції.

У зв`язку з вчиненням відповідачем незаконних дій та порушення його прав йому завдано моральну шкоду.

Просив суд визнати незаконними дії бездіяльність відповідача щодо безпідставного невиконання наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 29.07.1993 року №58 і Міністерства юстиції України від 08.06.2001 року №259/34/5; зобов`язати відповідача виконати п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 липня 1993 року №58; визнати бездіяльність відповідача протиправною щодо порушення прав позивача на оформлення трудової книжки, права на працю шляхом не укладання трудового договору, порушенням порядку ведення трудових книжок, стягнути з відповідача на його користь 515 104,56 гривень на відшкодування моральної шкоди, та допустити негайне виконання рішення суду.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2024 року у відкритті провадження відмовлено, так як позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених судом обставинам справи, просить скасувати ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2024 року та направити його позов за територіальною підсудністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ця справа відноситься до цивільної юрисдикції, так як виникає з цивільних, трудових правовідносин, має вимоги щодо оформлення трудової книжки, права на працю, порушення порядку ведення трудових книжок. Позов поданий на підставі ч. 7 ст. 24, 28, ч. 6 ст. 232, 237-1 КЗпП і п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, у змісті оскаржуваної ухвали судом не зазначені мотиви відхилення кожного аргументу, викладеного в позові, вона не містить норм права, на які він посилався і які суд не застосував, та мотиви їх незадоволення та відхилення кожного аргументу. Вказане призвело до неправильного вирішення питання підсудності і є підставою для скасування ухвали, бо затверджує інший правовий порядок з оформлення трудової книжки, що формує протиправну правозастосовну практику, так як застосовує закон, який не підлягає застосуванню, що призвело до судової помилки.

У відзиві на апеляційну скаргу Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради, посилаючись на безпідставність апеляційної скарги ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2024 року залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради просить розглядати справу без участі представника відповідача.

Відповідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 за наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.19 ЦПК України загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України).

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. (п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України)

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України)

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України)

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Стосовно терміну «владні управлінські функції», то зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта. З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Оскільки у позивача виник спір з суб`єктом владних повноважень при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій щодо невиконання наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 29.07.1993 року №58 і Міністерства юстиції України від 08.06.2001 року №259/34/5; недотримання п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 липня 1993 р. №58, висновок суду першої інстанції, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є обґрунтованим.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно правової позиції, викладеної Верховним Судом у Постанові від 22 травня 2019 року у справі №705/5060/18, прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.98 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. В цих рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави. Якщо в законі визначено порядок учинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного законодавства повинен дисциплінувати осіб, котрі звертаються до суду, та не допускати входження процесу в безладний рух, оскільки право на суд не є абсолютним.

Разом з тим відповідно практики ЄСПЛ право на справедливий судовий розгляд, гарантоване в §1 ст.6 конвенції, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, аби сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого є лише одним з аспектів. Однак ідеться про можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в §1 ст.6 Конвенції.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 09 квітня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста