Справа № 598/950/24
провадження № 2/598/45/2025
РІШЕННЯ

іменем України

"04" квітня 2025 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Гудими І.В.

секретаря Жиляк Н.Я.

з участю представника позивача - адвоката Братівника І.В., представника відповідача - адвоката Радібової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Збаражі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Збаразька державна нотаріальна контора Тернопільської області, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Збаразька міська рада Тернопільської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

встановив :

До суду звернувся ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Братівник І.В., з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Збаразька державна нотаріальна контора Тернопільської області, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Збаразька міська рада Тернопільської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом від 17 грудня 1999 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а саме визнання права власності на: земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2514 га, що розташована по АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №066473 від 02.12.2008 року; земельну ділянку, площею 0,1827 га, що розташована по АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №066471 від 02.12.2008 року; 1/16 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Свої вимоги позивач мотивує тим, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все належне їй майно. В ході оформлення прав на спадщину померлої з`ясувалось, що вона за життя склала три різні заповіти від 17 грудня 1999 року, 30 травня 2013 року, 07 серпня 2013 року, перший та останні з яких частково суперечать один одному, а останній заповіт скасовує заповіт від 30 травня 2013 року і тільки частково скасовує заповіт від 17 грудня 1999 року. Тому, спірне майно позивач вважає таким, що належить йому як спадкоємцю за заповітом від 17 грудня 1999 року, яким ОСОБА_4 заповіла все належне майно позивачу. Однак, постановою №85/02-31 від 29.03.2024 року державний нотаріус Збаразької державної нотаріальної контори Аббасов Е.І. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що належало ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що заповіт від 17 грудня 1999 року скасований. В зв`язку з чим позивач і звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та визначено, що дану справу слід розглядати за правилами загального позовного провадження.

22 серпня 2024 року до суду від представника відповідачів адвоката Радібової І.О. надійшов відзив на позовну заяву в якому просить задовольнити позовні вимоги частково та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на: 1/48 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_2 ; 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1827 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 ; 1/3 частину земельної ділянки площею 0,2514 га для ведення особистого селянського господарства. Вважає, що заповіти, складені у травні та серпні 2013 року, скасовують заповіт ОСОБА_4 від 17 грудня 1999 року, а тому все спадкове майно, яке не охоплене заповітами від 30 травня 2013 року та 07 серпня 2013 року, повинно спадкуватися за законом, в зв`язку з чим спадкується в рівних частках сторонами по справі.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_6 заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, та вважає, що відсутні законні підстави для визнання за позивачем права власності на спірне майно в порядку спадкування за заповітом.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, Збаразької державної нотаріальної контори Тернопільської області, в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, Збаразької міської ради Тернопільської області, в судове засідання не з`явився, одна на адресу суду від нього надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи у його відсутності, заперечує щодо задоволення позовних вимог, вважає позов безпідставним, необґрунтованимта таким, що не підлягає до задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, виходячи із наступного.

Так, судом встановлено, що 17 грудня 1999 року ОСОБА_4 було складено заповіт №130/2018, посвідчений секретарем виконкому Максимівської сільської ради Збаразького району Сулік І.Д, зареєстрований в реєстрі за №291, яким вона все своє майно заповіла своєму внукові ОСОБА_1 (а.с.4).

30 травня 2013 року ОСОБА_4 було складено заповіт, згідно з яким вона заповіла одну житлову кімнату належного їй житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , та одну другу частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №195548 за кадастровим номером :01:002:0136, ОСОБА_3 . Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Максимівської сільської ради Збаразького району Кінь О.М, зареєстрованого в реєстрі за №123, що підтверджується копією заповіту (а.с.5).

07 серпня 2013 року ОСОБА_4 було складено заповіт, яким вона заповіла житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах кожному. Також заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №195548 за кадастровим номером :01:002:0136 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частинах кожному. Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Максимівської сільської ради Збаразького району Кінь О.М, зареєстрований в реєстрі за №150, що підтверджується копією заповіту, оригінал якого знаходиться при спадковій справі №130/2018 (а.с.6).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Максимівка Збаразького району Тернопільської області, про що 25 квітня 2018 року складено відповідний актовий запис про смерть за №3, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 25.04.2018 року Максимівською сільською радою Збаразького району Тернопільської області (а.с.8).

Крім вказаного у заповітах майна, на день смерті ОСОБА_4 належали:

- земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,2514 га, розташована в с.Максимівка, Збаразького району Тернопільської області, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №066473 від 02.12.2008 року (а.с.12);

- земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1827 га, розташована АДРЕСА_1 , що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серіяї ЯЗ №066471 від 02.12.2008 (а.с.13);

- 1/16 частка житлового будинку в АДРЕСА_2 , що підтверджується копією повідомлення №395, виданого 15.10.2019 року Збаразьким РК БТІ (а.с.14), копією довідки-характеристики №110, виданої 16.02.2020 року Збаразьким РК БТІ (а.с.15).

Державним нотаріусом Збаразької державної нотаріальної контори Аббасовим Е.І. надано копії матеріалів спадкової справи №130/2018, згідно яких вбачається наступне (а.с.110-149).

ОСОБА_3 заявою від 18.09.2018 прийняла спадщину, що залишилась після смерті її матері ОСОБА_4 , дана заява зареєстрована за №274 від 18.09.2018 (а.с.113).

Довідкою виданою Максимівською сільською радою Збаразького району Тернопільської області №566 від 20 червня 2018 року підтверджено, що на день смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в житловому будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані і проживали: ОСОБА_4 та її внук ОСОБА_2 (а.с.116).

24 вересня 2018 року за №283 Збаразькою державною нотаріальною конторою зареєстрована заява від ОСОБА_1 про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 (а.с.128).

Згідно копії заяви №378 від 16 листопада 2018 року ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 та просить видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 і на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8502 га, розташовану на території Максимівської сільської ради Збаразького району Тернопільської області (а.с.134).

Згідно копії заяви №379 від 16 листопада 2018 року ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 та просить видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 і на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8502 га, розташовану на території Максимівської сільської ради Збаразького району Тернопільської області (а.с.134).

Відповідно до заяви №380 від 16 листопада 2018 року ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 та просить видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с.135).

Таким чином, суд вважає, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , дане майно дійсно належить ОСОБА_4 , свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Максимівської сільської ради №64 від 11.09.2002 року (а.с.136). Відповідно до копії довідки-характеристики №369 від 23.10.2018, цей житловий будинок зареєстрований в Збаразькому РБТІ (а.с.137). А також, згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №195548, ОСОБА_4 була власником земельної ділянки площею 1,85 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8502 га, розташованої на території Максимівської сільської ради Збаразького району Тернопільської області від 13.04.2005 (а.с.138).

Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 16.11.2018 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано право власності, по частині кожному, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8502 га, що розташована на території Максимівської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, кадастровий номер :01:002:0136, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.139, 140).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 16.11.2018 року, за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 визнано право власності, по 1/3 частині кожному, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.141-143).

26.03.2024 року та 29.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Збаразької державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 17.12.1999 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , а саме на: земельну ділянку площею 0,2514 га розташовану по АДРЕСА_1 , призначена для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №066473 від 02.12.2008 року; земельну ділянку площею 0,1827 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1827 га, розташовану по АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №066471 від 02.12.2008 року; 1/16 частки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на АДРЕСА_2 (а.с.144, 146).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №85/02-31 від 29.03.2024 року винесеної державним нотаріусом Збаразької державної нотаріальної контори Аббасовим Е.І., позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 грудня 1999 року, оскільки вказаний заповіт скасовано. При цьому зазначено, що ОСОБА_1 не бажає отримувати свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.17).

З постанови Тернопільського апеляційного суду від 15 лютого 2024 року, яка набрала законної сили, вбачається, що заповіти ОСОБА_4 , які складені у травні та серпні 2013 року, суперечать її заповіту від 1999 року в частині розпорядження житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 та земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №195548 за кадастровим номером :01:002:0136 та зміною спадкоємців, тому все інше спадкове майно повинно спадкуватися на підставі закону, як частина спадщини, що не охоплена заповітом (а.с.88-93).

Відповідно до ч.4 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вказані обставини, які були встановлені у рішеннях не потребують повторного встановлення і дослідження.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах.

Згідно ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Відповідно до ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 369/3186/17 (провадження №61-42486св18) зазначається, що при складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх«конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає(визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Аналіз частини другої та третьої статті 1254 ЦК України дозволяє констатувати, що законодавець для випадку, коли заповідачем складено декілька заповітів, передбачив правила, що повинні враховуватися для того, щоб визначити який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Такі правила полягають в тому, що: по-перше, внаслідок складення нового заповіту відбувається втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту; по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів. Тлумачення частини третьої статті 1254 ЦК України свідчить, то складеннянового заповіту, яким зменшено обсяг спадкової маси, порівняно з попереднім, але не змінено спадкодавця, скасовує попередній заповіт у відповідній частині, оскількиспадкодавець визначив спадкоємця тільки щодо частини спадщини.

В даній справі, перший заповіт від 17 грудня 1999 року складений ОСОБА_4 стосувався усього її майна, яке вона заповіла своєму внукові ОСОБА_1 (позивачу).

Натомість другим заповітом, складеним 30 травня 2013 року, ОСОБА_4 заповіла одну житлову кімнату належного їй житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , та 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,85 га, яка розташована на території Макимівської сільської ради Збаразького району Тернопільської області згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 195548 за кадастровим номером :01:002:0136, ОСОБА_7 (відповідачу).

Однак, 07 серпня 2013 року ОСОБА_4 склала новий заповіт, яким заповіла житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 (відповідачам) та ОСОБА_1 (позивачу) в рівних частинах кожному. Земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №195548 за кадастровим номером :01:002:0136 заповіла ОСОБА_7 (відповідачу) та ОСОБА_1 (позивачу) в рівних частинах кожному.

Таким чином, заповіти складені у травні та серпні 2013 року суперечать заповіту від 1999 рокув частині розпорядження житловим будинком, розташований по АДРЕСА_1 , і земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №195548 за кадастровим номером :01:002:0136, та зміною спадкоємців, тому, на думку суду, все інше спадкове майно (спірне майно), належне померлій ОСОБА_4 , повинно спадкуватися на підставі закону, як частина спадщини, що не охоплена заповітом. При цьому, суд враховує ту обставину, що саме третім заповітом ОСОБА_4 від 07 серпня 2013 року, яким зменшено обсяг спадкової маси, порівняно із попереднім заповітом від 17 грудня 1999 року, але не змінено спадкодавця позивача ОСОБА_1 , скасовує даний попередній заповіт у відповідній частині, оскількиспадкодавець у наступному заповіті визначив спадкоємця - позивача тільки щодо частини спадщини.

А тому, доводи позивача про те, що у разі часткової суперечності нового заповіту з попереднім, останній скасовується лише частково, і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів, не можуть бути прийняті до уваги та не підлягають застосуванню у цій справі.

Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на спірне спадкове майно в порядку спадкування за заповітом від 17 грудня 1999 року після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, відмовляючи у задоволенні позову та не визнаючи за позивачем право власності на частину спірного майна в порядку спадкування за законом, на яке, на думку суду, позивач має право, суд керувався принципом диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України). Відповідно до цього принципу, суд розглядає справи виключно за зверненням особи, поданим згідно з вимогами цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, суд враховує і те, що постановою державного нотаріуса Збаразької державної нотаріальної контори№85/02-31 від 29.03.2024 року, винесеною державним нотаріусом Збаразької державної нотаріальної контори Аббасовим Е.І., відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне майно саме за заповітом від 17 грудня 1999 року. Тобто, спір щодо визнання права власності за позивачем на спірне майно в порядку спадкування за законом на даний час відсутній.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 352, 354ЦПК України, ст.ст.1216, 1217, 1220-1222, 1233-1236, 1245, 1268, 1270 ЦК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Збаразька державна нотаріальна контора Тернопільської області, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Збаразька міська рада Тернопільської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 04 квітня 2025 року.

СУДДЯ Ігор ГУДИМА