ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/696/25 Справа № 235/922/22 Головуючий у першій інстанції: Дубіжанська Т. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Дубіжанської Т.О. від 18 червня 2024 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафу, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2022 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 01 березня 2013 року між ВАТ акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АТ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 (надалі - позичальник) укладено кредитний договір №2203-317/04/84, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 72990,00 грн на строк з 01 березня 2013 року по 28 лютого 2018 року зі сплатою процентів виходячи з 17,7% річних. За умовами пункту 1.2. кредитного договору, кредит надавався на придбання автомобіля марки BYD модель F-3, 2012 року випуску, який буде використовуватися в особистих цілях. Позивачем свої обов`язки за кредитним договором були виконані в повному обсязі 01 березня 2013 року. Крім цього, 01 березня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було укладено договір поруки №2203/84-А/1, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язання по кредитному договору. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу №2203/84-А від 01 березня 2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського районного нотаріального округу Власенко М.І., зареєстровано у реєстрі за №623. Згідно з пунктом 4.2. договору застави передбачено, що за кожний випадок невиконання чи неналежного виконання п.п. 3.3.4. цього договору позичальник сплачує на користь банку штраф. Розмір штрафу встановлюється залежно від строку протягом якого позичальник порушував вимоги п.п. 3.3.4. цього договору та становить 1,5% від заставної вартості предмета застави, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючи підсумком починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за місяцем порушення у т.ч. враховуючи місяць у якому будуть виконані зобов`язання зі страхування. Станом на 18 березня 2015 року докази сплати страхових платежів, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування, укладеного 01 березня 2013 року предмета застави позичальником до банку не надані. Внаслідок порушення обов`язку щодо страхування предмету застави позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі 58583,70 грн. (92990,00 грн. вартість заставного майна) х 1,5% (за перший місяць неналежного виконання зобов`язання) х 0,75% (за місяці починаючи з 2-го ) на підставі п. 4.2. договору застави. Позивач вказує, що в процесі користування кредитними коштами відповідач ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання по кредитному договору щодо своєчасного погашення кредитних платежів та сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим, станом на 20.09.2021, заборгованість за кредитним договором склала 16761,20 грн, з яких прострочена заборгованість по кредиту 13997,89 грн, прострочена заборгованість по процентах 2763,31 грн та штраф за порушення умов договору застави у розмірі 58583,70 грн. 09 квітня 2021 року позивач направив відповідачу ОСОБА_1 , лист-вимогу про усунення порушень умов кредитного договору протягом 30 днів. Однак, в добровільному порядку відповідачі не вчинили дії, спрямовані на повернення простроченої заборгованості. Тому позивач просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором станом на 20.09.2021 в загальному розмірі 16761,20 грн; стягнути на свою користь з відповідача штраф за неналежне виконання умов договору застави щодо страхування предмету застави в загальному розмірі 58583,7 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2024 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором застави задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» за кредитним договором №2203-317/04/84 від 1 березня 2013 року заборгованість по тілу кредита у розмірі 16761,20 грн, штраф за порушення обов`язку щодо страхування предмету застави у розмірі 58583,70 грн, судовий збір у розмірі 2481,00 грн, а всього суму у розмірі 77825,90 грн. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про задоволення даної частини позовних вимог.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 75344,90 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 01 березня 2013 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АТ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №2203-317/04/84, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 72990,00 грн. на строк з 1 березня 2013 року по 28 лютого 2018 року зі сплатою процентів виходячи з 17,7 % річних (а.с. 19-22).

За умовами пункту 1.2. кредитного договору №2203-317/04/84, кредит надавався на придбання автомобіля марки BYD модель F-3, 2012 року випуску, який буде використовуватися в особистих цілях.

Відповідно до пункту 1.4.2 вказаного вище договору, за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 22,7 % річних.

1 березня 2013 року між позивачем ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було укладено договір поруки №2203/84-А/1, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язання по Кредитному договору (а.с. 28-29).

Пунктом 1.1. договору поруки передбачено, що поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 2203-317/04/84 від 1 березня 2013 року, згідно з яким позичальник зобов`язаний не пізніше 28 лютого 2018 року повернути кредит у розмірі 72 990 грн., сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 17,7 % річних або 18,7 % річних відповідно до п.1.4.3 договору, у строки, передбачені кредитним договором, а також комісії, штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим договором.

Пунктами 1.2. та 1.4. договору поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, неустойки, можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором.

Відповідно до п. 2.2. договору поруки поручитель зобов`язаний не пізніше 2-х банківських днів з дати отримання письмової вимоги Кредитора, перерахувати суму заборгованості Позичальника за кредитним договором.

Згідно п. 5.2 договору поруки, зокрема, порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу № 2203/84-А від 1 березня 2013 року, який посвідчено приватним нотаріусом Красноармійського районного нотаріального округу Власенко М.І., 1 березня 2013 року, зареєстровано у реєстрі за №623 (а.с. 24-27).

Відповідно до пункту 1.1 договору застави, цей договір забезпечує всі вимоги Заставодержателя, які випливають з кредитного договору № 2203-317/04/84 від 1 березня 2013 року (а також договорів про внесення змін до нього), згідно якого Заставодавець зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 28 лютого 2018 року повернути кредит у розмірі 72 990 грн., сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 17,7 % річних або 18,7 % річних відповідно до п. 1.4.3 кредитного договору, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 22,7 % річних, а також комісії, штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим Договорами.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №2203-317/04/84 від 1 березня 2013 року, станом на 20.09.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 16761,20 грн, з яких прострочена заборгованість по кредиту - 13997,89 грн, прострочена заборгованість по процентах 2763,31 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за виписками по особовому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 6-18).

09 квітня 2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк» направило відповідачу ОСОБА_1 лист про усунення порушень умов кредитного договору протягом 30 днів від дати одержання вимоги про усунення порушення (а.с. 30-31).

Проте, відповідачі не вчинили дії, спрямовані на повернення позивачу простроченої заборгованості.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її дії, частина 4 ст.559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14 зроблено висновок, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №408/8040/12 (провадження №14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі №6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього.

За положеннями пункту 5.2 договору поруки №2203/84-А/1 від 01.03.2013, зокрема, порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя (а.с. 28-29).

Згідно умов кредитного договору №2203-317/04/84 від 1 березня 2013 року, погоджено погашення кредиту щомісячними платежами, але не пізніше 28 лютого 2018 року.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; виходячи з умов кредитного договору та договору поруки, зокрема пункту 5.2; встановивши, що остаточне погашення кредиту погоджено не пізніше 28 лютого 2018 року; позивач звернувся до суду з даним позовом 04.02.2022 року, що підтверджується відбитком штемпеля поштового відділення на конверті (а.с. 39); приймаючи до уваги, що банк не надав доказів пред`явлення вимоги до поручителя протягом трьох років з дати остаточного погашення кредиту з 28.02.2018 по 28.02.2021; суду не представлено також доказів продовження строку повернення кредиту, зокрема, укладення додаткових угод до основного договору, тощо, колегія дійшла висновку, що порука ОСОБА_2 за договором поруки №2203/84-А/1 від 01.03.2013 в даному випадку припинена.

Посилання апелянта на те, що пред`явлення позову до суду також є формою пред`явлення вимоги до поручителя в даному випадку не спростовує висновків щодо припинення поруки ОСОБА_2 , адже з даним позовом до суду банк звернувся 04.02.2022 року після спливу трирічного строку з дня настання строку виконання зобов`язання (28.02.2018 року), погодженого в пункті 5.2 договору поруки №2203/84-А/1 від 01.03.2013, який сплинув 29.02.2021 року.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2 .

Тому суд апеляційної інстанції справу в частині стягнення з позичальника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 16761,20 грн та штрафу за порушення обов`язку щодо страхування предмету застави у розмірі 58583,70 грн, не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого суду в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без змін.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 04 квітня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова