Справа № 740/663/25
Провадження № 2/740/771/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Шевченко І. М.

за участі секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лосинівської територіальної громади Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

установив:

У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з указаною позовною заявою, в якій просив визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять: земельна ділянка площею 1,62 га, яка розташована в с. Вікторівка Вікторівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, та житловий будинок АДРЕСА_1 . На день смерті баба проживала одиноко. У грудні 2024 року ОСОБА_1 знайшов заповіт ОСОБА_3 , яка все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповіла позивачу. При зверненні до нотаріуса Івченку О. В. в усній формі відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що він пропустив установлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини. За твердженням позивача, він пропустив вищевказаний строк з поважних причин, а саме йому не було відомо про наявність заповіту та він проживав в іншому місті. При цьому, дізнавшись про наявність заповіту, він невідкладно вчинив дії, спрямовані на отримання спадщини. Крім того, пропущений ним строк є незначним. З метою захисту своїх прав позивач звернувся до суду.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24 березня 2025 року 14-00 год.

До суду надійшла заява позивача про розгляд справи без його участі, просив у разі процесуальної можливості розглянути справу в підготовчому засіданні та задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглядати без участі представника відповідача.

Третя особа ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову, просила розглянути справу без її участі.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки під час підготовчого засідання відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та ухвалення рішення в підготовчому засіданні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 матір`ю ОСОБА_5 є ОСОБА_3 (а. с. 10).

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 вийшла заміж 26.02.1983 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а. с. 10).

Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а. с. 9).

Як убачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 15).

Відповідно до довідки, виданої старостою Вікторівського старостинського округу Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області ОСОБА_8 , від 19.12.2024 № 208/16/4-15 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з нею на день смерті за вищевказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований (а. с. 12).

09.05.2023 ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчено старостою Вікторівського старостинського округу Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області Пономаренко Л. І. та зареєстровано в реєстрі за № 4/19, згідно з яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , 1984 року народження (а. с. 11).

ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 1,62 га, яка розташована в с. Вікторівка Вікторівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, та житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 078952 та рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 серпня 2013 року (а. с. 13, 14).

Згідно з повідомленням завідувача Другої чернігівської державної нотаріальної контори Алли Кравченко від 14.02.2025 № 286/01-16 спадкова справа до майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини і з урахуванням конкретних фактичних обставин справи такими поважними причинами пропуску строку можуть бути: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) кладні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття.

Принцип «пропорційності» пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.

Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як зазначено у ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 є незначним (майже 2 місяці), а причини пропущення цього строку є поважними.

У зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно зі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 81, 89, 200, 206, 263 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Лосинівської територіальної громади Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ) додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , - тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко