Справа № 344/6131/25
Провадження № 2-о/344/241/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Польської М.В.,

секретаря Соляник Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник у квітні 2025р. звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеженням, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалих осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатися на відстань менше 300 м до місць навчання постраждалих дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_3 строком на 6 місяців; обмежити спілкування ОСОБА_2 з постраждалими дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 (шість) місяців.

В обґрунтування заяви зазначається, що між заявником та ОСОБА_2 , 20.06.1979 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак ОСОБА_2 часто вживає алкогольні напої та систематично вчиняє домашнє насильство психологічного характеру відносно заявника, складено термінові заборонені приписи. Після складених відносно нього термінових заборонених приписів, ОСОБА_2 продовжувати вчиняти психологічне насильство щодо заявника та їх спільних дітей. Просить заяву задовольнити в повному обсязі.

Заявник подала суду заяву в якій просила заяву задовольнити та слухати без її участі.

Заінтересована особа подав суду заяву в якій не заперечив щодо задоволення заяви та просив слухати без його участі.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_2 є чоловіком заявниці.

За час спільного проживання, як доводила заявник, ОСОБА_2 систематично вчиняє щодо неї психологічне насильство, тому вона звернулась з даною заявою до суду.

Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.09.2024 року вбачається, що відносно ОСОБА_2 видано обмежувальний припис, терміном на два місяці.

Також, 27.12.2024р., 12.01.2025р. та 27.03.2025р. щодо ОСОБА_2 було складено термінові заборонені приписи на 10 діб та 5 діб, який він не виконує (а.с.14-16).

Проте на переконання заявника, після навіть після винесення термінових заборонених приписів поведінка останнього не змінилася.

Заявниця стверджує, що на даний час ОСОБА_2 вчиняє психологічне та фізичне насильство проти неї. З даного приводу вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів (поліції), однак це не дало бажаного результату і протиправна поведінка заінтересованої особи не припиняється. Заявниця також стверджує, що наявні усі передбачені законом підстави для вжиття відносно нього обмежувального припису, оскільки інші заходи не дають бажаного результату.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ч 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як наголошує ч.2 ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Положеннями ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Під час вирішення питання щодо застосування такого заходу суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (щодо вчинення домашнього насильства) має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи кривдника, враховуючи, що ці заходи пов`язані з протиправною поведінкою останнього.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, наведені норми чинного законодавства України та те, що ОСОБА_2 визнав вимоги заяви, суд приходить до висновку про те, що заявник довела вимоги заяви щодо обмежувального припису, оскільки заявник постраждала від психологічного та фізичного домашнього насильства, а її кривдником в цьому є заінтересована особа ОСОБА_2 .

На підставі досліджених доказів, які підтверджують факт застосування психологічного насильства один раз, проте свідчать, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення психологічного та фізичного домашнього насильства, щодо постраждалої особи, і такі ризики можуть бути реальними, тому підлягає вимога до задоволення.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 350-1, 350-6 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалих осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатися на відстань менше 300 м до місць навчання постраждалих дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_3 строком на 6 місяців; обмежити спілкування ОСОБА_2 з постраждалими дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 (шість) місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11 квітня 2025 року.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА