ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3364/25 Справа № 199/6566/24 Суддя у 1-й інстанції - РУДЕНКО В. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Свистунової О.В.,

суддів: Єлізаренко І.А., Макарова М.О.,

за участю секретаря Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Дніпровської міської ради

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Дніпровської міської ради від 21 травня 2014 року № 171/51 «Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду гр. ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , по фактичному розміщенню нежитлової будівлі та споруд і для проектування та будівництва» затверджено технічну документацію із землеустрою, розроблену ТОВ «Геоматика», щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 , площею 2,1728 (кадастровий номер :01:075:0042), ухвалено зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 2,1728 га (кадастровий номер :01:075:0042) за територіальною громадою міста Дніпропетровська в особі Дніпровської міської ради, передано земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 2,1728 га (кадастровий номер :01:075:0042) в оренду строком на 10 років ОСОБА_1 , по фактичному розміщенню нежитлової будівлі та споруд і для проектування та будівництва, код виду цільового призначення земель (КВЦПЗ) 03.15 (для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови), код цільового використання землі (УКЦВЗ) 1.11.6 (інші комерційна діяльність).

Цим же рішенням його зобов`язано у тримісячний строк з моменту реєстрації права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 2,1728 га (кадастровий номер :01:075:0042) за територіальною громадою міста Дніпропетровська в особі Дніпровської міської ради, укласти з міською радою в установленому порядку договір оренди землі (пункт 6.1), провести державну реєстрацію прав за договором (пункт 6.1) відповідно до вимог чинного законодавства, провести у належний санітарний стан передану територію. У подальшому постійно проводити роботи з прибирання та благоустрою переданої території, забезпечити збереження та вільний доступ до мереж міських інженерних комунікацій, які проходять уздовж переданої території, для проведення ремонтних та профілактичних робіт (пункт 6.4.1), виконання вимог та умов передачі земельних ділянок, викладених у висновках уповноважених органів, під час погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), статті 48 Закону України «Про охорону земель», і всіх інших передбачених чинним законодавством вимог, що регулюють діяльність у певних сферах господарювання.

01 липня 2014 року між Дніпропетровською міською радою та гр. ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, згідно з яким в оренду передано земельну ділянку в строкове платне користування по фактичному розміщенню нежитлової будівлі та споруд і для проектування та будівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для укладання даного договору оренди земельної ділянки є рішення міської ради від 21 травня 2021 року № 171/51.

Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новій строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 договору).

Даним договором визначені умови та строки передачі земельної ділянки в оренду, умови використання земельної ділянки, умови повернення земельної ділянки, умови зміни договору і припинення його дії (зокрема договір припиняється в інших випадках, передбачених законом), можливість дострокового розірвання договору (пункт 37), відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору тощо.

01 липня 2014 року за актом приймання передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:075:0042 орендодавець передав, а орендар прийняв у користування земельну ділянку.

На орендованій земельній ділянці знаходяться нежитлова будівля А-1, огорожа № 1-4, І мостіння.

Позивач стверджував, що він належним чином виконував свої обов`язки за договором оренди, та після спливу строку якого скористався своїм переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, подавши відповідне клопотання відповідачу від 23 травня 2024 року з додатками, зокрема, додатковою угодою до договору оренди землі.

Також у клопотанні від 23 травня 2024 року та додатковій угоди до договору оренди землі він просив відповідача поновити договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. та зареєстрований за № 1822 (номер державної реєстрації 618382 від 01 липня 2014 року), укладений між Дніпропетровською міською радою та гр. ОСОБА_1 на підставі рішення міської ради від 21 травня 2014 року № 171/51 «Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду гр. ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 по фактичному розміщенню нежитлової будівлі та споруд і для проектування та будівництва» на 10 років.

19 червня 2024 року ним отримано від Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради лист-повідомлення від 17 червня 2024 року № 8/9-1203 про заперечення щодо поновлення договору оренди землі від 01 липня 2014 року.

У вищезазначеному листі-повідомлені від 17 червня 2024 року № 8/9-1203 відповідач зазначав, що з метою недопущення втрат до місцевого бюджету та порушення вимог чинного законодавства необхідно внести зміни до Державного земельного кадастру у частині коду класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок, що відповідає фактичному виду використання земельної ділянки. Також необхідно додати до поданих матеріалів акт обстеження земельної ділянки (на виконання рішення міської ради від 02 лютого 2011 року № 217/8 «Про обстеження стану земельних ділянок у м. Дніпропетровську», рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 червня 2014 року № 321 «Про обстеження стану земельних ділянок у м. Дніпропетровську»). Відсутність повного пакету документів унеможливлює підготовку відповідного проекту рішення міської ради. На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 3.1.25 Положення, затвердженого рішенням міської ради від 19 жовтня 2022 року № 52/28 «Про затвердження Положення про департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради» Дніпровська міська рада заперечувала проти поновлення договору оренди землі від 01 липня 2014 року (державна реєстрація від 01 липня 2014 року, номер запису про інше речове право 6183582), укладеного між Дніпропетровською міською радою та гр. ОСОБА_1 .

Позивач вказував, що станом на час його звернення до суду з цим позовом, Дніпровська міська рада не ухвалила відповідного рішення за результатами розгляду його клопотання про укладання податкової угоди про поновлення договору.

Також зазначав, що він протягом всього часу з дня закінчення терміну дії договору та до цього часу продовжує відкрито користуватись земельною ділянкою та виконує всі обов`язки орендаря, в тому числі щодо сплати орендної плати за земельну ділянку, а відповідач, зі свого боку, продовжує приймати орендну плату за вказану земельну ділянку та не висловлює своїх заперечень проти користування ним земельною ділянкою.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 01 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. та зареєстрованого за № 1822 (номер державної реєстрації 618382 від 01 липня 2014 року), укладеного між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_1 на підставі рішення міської ради від 21 травня 2014 року № 171/51 «Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду гр. ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , по фактичному розміщенню нежитлової будівлі та споруд і для проектування та будівництва», кадастровий номер земельної ділянки: :01:075:0042, на той самий строк та на тих самих умовах в редакції, викладеній у позові.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 01 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. та зареєстрованого за № 1822 (державна реєстрація 618382 від 01 липня 2014 року), укладеного між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_1 на підставі рішення міської ради від 21 травня 2014 року № 171/51 «Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду гр. ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 по фактичному розміщенню нежитлової будівлі та споруд і для проектування та будівництва», кадастровий номер земельної ділянки: :01:075:0042, на той самий строк та на тих самих умовах у запропонованій позивачем редакції.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У поданій 10 січня 2025 року апеляційній скарзі Дніпровська міська рада, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати рішення суду та ухвалити нове судового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що між сторонами було укладено договір оренди землі від 01 липня 2014 року, згідно з яким в оренду передано земельну ділянку в строкове платне користування по фактичному розміщенню нежитлової будівлі та споруд і для проектування та будівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (кадастровий номер :01:075:0042). Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір продовжити його дію (пункт 8 договору). Пунктом 35 договору сторони передбачили, що дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Пунктом 41 договору сторони передбачили, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Зазначений договір зареєстровано 01 липня 2014 року, а тому строк його дії договору закінчився 07 липня 2024 року. 23 травня 2024 року позивач звернувся до Дніпровської міської ради з листом щодо поновлення договору оренди землі від 01 липня 2014 року. У листі-повідомленні від 17 червня 2024 року департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради повідомив позивача про заперечення щодо поновлення поговору оренди землі, зазначивши, що в правовстановлюючих документах на земельну ділянку, площею 2,1728 га (кадастровий номер :01:075:0042), по проспекту Мануйлівському, 31-К, визначено код класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок 03.15 (для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови). Зазначеному призначенню згідно з Методикою відповідає коефіцієнт Кцп - 0,7, який не передбачає здійснення на земельній ділянці діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку. Встановлення цільового призначення земельної ділянки з метою зменшення коефіцієнту Кцп та, як наслідок, зменшення плати за використання земельної ділянки всупереч фактичному її використанню, може мати ознаки ухилення від сплати податків, за що в свою чергу чинним законодавством України передбачена відповідальність. Ураховуючи вищенаведене, з метою недопущення втрат до місцевого бюджету та порушення вимог чинного законодавства необхідно позивачу внести зміни до Державного земельного кадастру у частині коду класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок, що відповідає фактичному виду використання земельної ділянки. Крім того, необхідно додати до поданих матеріалів акт обстеження земельної ділянки (на виконання рішення міської ради від 02 лютого 2011 року № 217/8 «Про обстеження стану земельних ділянок у м. Дніпропетровську», рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 червня 2014 року № 321 «Про обстеження стану земельних ділянок у м. Дніпропетровську»). Відсутність повного пакета документів унеможливлює підготовку відповідного проекту рішення міської ради.

Відповідач стверджував, що орендар не виконав свій обов`язок, передбачений частиною третьою статті 33 Закону України «Про оренду землі», а його пропозиція орендодавцю щодо поновлення договору не була конкретною, тому Дніпровська міська рада не мала об`єкту здійснення аналізу і оцінки умов, на яких хотів поновити договір орендар. Крім того, Дніпровська міська рада відмовила орендарю у продовженні строку дії договору, ця відмова до суду заявником не оскаржена. За таких обставин переважне право позивача на поновлення договору оренди земельної ділянки не було порушено, оскільки відсутня воля орендодавця на поновлення такого договору, про що завчасно було повідомлено орендаря. Наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» виключає можливість визнання поновленим попереднього договору у вибраний позивачем спосіб.

Інша вимога апеляційної скарги зводилась до того, що позивач у позовній заяві зазначає, що він протягом всього часу з дня закінчення терміну дії договору та до цього часу продовжує відкрито користуватись земельною ділянкою та виконує обов`язки орендаря, проте зазначені обставини не є підставами для автоматичного поновлення договору оренди землі, оскільки у разі припинення договору оренди землі на підставі частин першої-п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» договір оренди не підлягає поновленню у разі продовження користування земельною ділянкою після припинення дії договору.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю з наступних підстав.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив суд визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 01 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. та зареєстрованого за № 1822 (номер державної реєстрації 618382 від 01 липня 2014 року), укладеного між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_1 на підставі рішення міської ради від 21 травня 2014 року № 171/51 «Про передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду гр. ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , по фактичному розміщенню нежитлової будівлі та споруд і для проектування та будівництва», кадастровий номер земельної ділянки: :01:075:0042, на той самий строк та на тих самих умовах в редакції, викладеній у позові.

Колегія суддів враховує, що договір оренди землі від 01 липня 2014 року укладений Дніпропетровською міською радою з ОСОБА_1 як фізичною особою.

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки, кадастровий номер :01:075:0042 від 01 липня 2014 року спірна земельна ділянка розташована на території існуючого громадського центру, її цільове використання зазначено, як комерційна діяльність (а.с.4 т.1).

Разом з тим, вивченням матеріалів цивільної справи встановлено, що проектування та будівництво на земельній ділянці, яка була передана в оренду, протягом дії договору оренди здійснювалась позивачем саме як фізичною особою-підприємцем.

Зокрема, згідно Технічного звіту з виконання вимірювань, випробувань і перевірок електрообладнання, яке проводилось з жовтня 2021 року по об`єкту: торговельно-офісний житлово-розважальний комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , його замовником виступав саме фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (т.2 а.с.1-93).

Таким чином, аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник внаслідок здійснення позивачем господарської діяльності з надання в оренду й експлуатацію нерухомого майна.

Колегією суддів перевірено та установлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач ОСОБА_1 з 19.06.2020 року по 29.12.2023 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Основним видом економічної діяльності було надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

У подальшому, з 01 січня 2024 року, дата державної реєстрації 01 січня 2024 року та по теперішній час, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач ОСОБА_1 є зареєстрованим як фізична особа-підприємець.

На теперішній час діяльність його не припинена.

Згідно вказаного реєстру, діяльність позивача зазначена як: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний); діяльність у сфері права.

Тобто, вже під час дії первісного договору оренди та на теперішній час позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець. Він є власником нерухомого нежитлового майна, за адресою: АДРЕСА_1 по фактичному розміщенню якого та для проектування і будівництва і була в 2014 році була передана в оренду спірна земельна ділянка. І фактично, з 2021 року вищезазначений нерухомий нежитловий об`єкт, за адресою: АДРЕСА_2 , 31-К визначений, як: торговельно-офісний житлово-розважальний комплекс.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно з частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що оскільки спірні правовідносини виникли між суб`єктом господарювання та органом місцевого самоврядування, розгляд даної справи підвідомчий господарському суду.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно пункту 1 частини другої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З огляду на наведене вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку цивільного судочинства, чим порушив норми процесуального права.

Правилами частин першої та другої статті 377 ЦПК України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишення позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки суд першої інстанції не встановив природу правовідносин, які виникли між сторонами, неправильно застосував норми процесуального права, судове рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

При цьому, згідно частини четвертої статті 377 ЦПК України, у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд, за заявою позивача, в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Згідно статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

У разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку господарського чи адміністративного судочинства, провадження у справі не може бути закрите з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу.

На підставі викладеного, колегія суддів роз`яснює позивачу ОСОБА_1 його право, впродовж десяти днів з дня отримання цієї постанови, звернутися до Дніпровського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст. 255, 374, 377, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Дніпровського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 01 квітня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 02 квітня 2025 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

М.О. Макаров