РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Ференц Р.І.,

секретар судового засідання Баранишин Д.В.,

Справа № 458/625/24

Провадження №2/458/25/2025

за участі сторін цивільного провадження:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» повноважний представник не прибув,

відповідач ОСОБА_1 не прибув,

представник відповідача адвокат Чугаєнко О.М. не прибула,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка Самбірського району Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

09.07.2024 року через підсистему «Електронний суд» в Турківський районний суд Львівської області через представника позивача згідно довіреності адвоката Руденка К.В. надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс»» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, в якій позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс»» заборгованість за Договором №928412 про надання споживчого кредиту від 18.02.2023 року станом на 26.01.2024 року у розмірі 102968,42 гривень, яка складається з: 13900,00 грн заборгованість за кредитом; 89068,42 грн заборгованість за процентами, відповідно до п.1.5. Кредитного договору за ставкою 1,99 за кожен день користування (726,35% річних) за період з 18.02.2023 року по 26.01.2024 року, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн та 5000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2024 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана дана справа.

Предметом позову є стягнення заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Зазначений спір відповідно до вимог ст.19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції.

Справа підсудна Турківському районному суду Львівської області, оскільки ст.ст.23,27 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування такої особи. Ч.ч.7, 8 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи можуть пред`являтися за їх місцем знаходження, і позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Турківський район Львівської області та утворено Самбірський район (з адміністративним центром у місті Самбір) у складі територій Бісковицької сільської, Боринської селищної, Добромильської міської, Новокалинівської міської, Ралівської сільської, Рудківської міської, Самбірської міської, Старосамбірської міської, Стрілківської сільської, Турківської міської, Хирівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3.1 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року №807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, який неодноразово продовжувався і діє на цей час.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд встановив, що позов поданий і відповідає порядку, встановленому ст.ст.175-177 ЦПК України, підстав для відмови у відкритті провадження, повернення позовної заяви, залишення позовної заяви без руху на момент відкриття провадження у справі не встановлено, а тому необхідно відкрити провадження у справі.

Позовна заява подана особою, яка згідно вимог ст.47 ЦПК України наділена цивільною процесуальною дієздатністю.

У зв`язку з вище вказаним, справа підсудна Турківському районному суду Львівської області, оскільки ст.ст.23, 27 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування такої особи. Ч.ч.7, 8 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи можуть пред`являтися за їх місцем знаходження, і позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ СТОРІН ПО СПРАВІ.

Позиція особи, яка подала позов.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №928412 про надання споживчого кредиту від 18.02.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , відповідачу надано кредит у розмірі 13900,00 гривень, строком користування до 13.02.2024 року. Кредитний договір був підписаний відповідачем 18.02.2023 о 17:42:56 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором X455. Згідно до п.1.5. кредитного договору, позичальник сплачує за користування кредитом фіксовану процентну ставку в розмірі 1,99 % в день (726,35% річних). Відповідно п.2.1. кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 : Таким чином сума кредиту перерахована на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 відповідача, що підтверджується довідкою про переказ коштів на платіжну карту платіжною організацією (додається до матеріалів справи). Згідно п. 4.4. кредитного договору, позичальник зобов`язаний у встановлений строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. 26.01.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (Клієнт) та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (фактор), укладено договір факторингу № 2601-24-1 від 26.01.2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором №928412 про надання споживчого кредиту від 18.02.2023 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за кредитним договором, згідно договору факторингу №2601-24-1 від 26.01.2024 року, станом на 26.01.2024 року (дату укладення договору факторингу) становить 102968,42 гривень, яка складається з: - 13900,00 грн. заборгованість за кредитом; - 89068,42 грн. заборгованість за процентами, відповідно до п.1.5. Кредитного договору за ставкою 1,99 за кожен день користування (726,35% річних) за період з 18.02.2023 року по 26.01.2024 року.

Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 19 лютого 2025 року у справі про неплатоспроможність №914/2085/24 серед іншого, зокрема: звільнено фізичну особу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) від боргів, окрім боргів за вимогами, передбаченими ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства. - вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. - провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) закрити; зобов`язати органи Державної виконавчої служби (приватних виконавців) закрити (закінчити) виконавчі провадження та зняти всі арешти та обмеження відносно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) з Єдиного реєстру боржників. Враховуючи вищевикладене, керуючись пунктом 1 ч. 1 ст. 120 Кодексу України з процедур банкрутства та п. 1 ч.1 ст.255 Цивільного процесуального кодексу України, просив закрити провадження у справі 458/625/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс»» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс»» за Договором №928412 про надання споживчого кредиту від 18.02.2023 року.

Заяви (клопотання) учасників справи.

09.07.2024 року через підсистему «Електронний суд» в Турківський районний суд Львівської області через представника позивача згідно довіреності адвоката Руденка К.В. надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс»» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

09.07.2024 року через підсистему «Електронний суд» в Турківський районний суд Львівської області через представника позивача згідно довіреності адвоката Руденка К.В. надійшло клопотання про витребування доказів.

20.08.2024 року через підсистему «Електронний суд» в Турківський районний суд Львівської області через представника позивача згідно довіреності адвоката Руденка К.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

09.09.2024 року через підсистему «Електронний суд» в Турківський районний суд Львівської області через представника позивача згідно довіреності адвоката Руденка К.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

27.01.2025 року через підсистему «Електронний суд» в Турківський районний суд Львівської області через представника позивача згідно довіреності адвоката Руденка К.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

07.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» в Турківський районний суд Львівської області через представника відповідача - адвоката Чугаєнко О.М. надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

10.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» в Турківський районний суд Львівської області через представника позивача згідно довіреності адвоката Руденка К.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

17.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» в Турківський районний суд Львівської області через представника відповідача - адвоката Чугаєнко О.М. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

21.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» в Турківський районний суд Львівської області через представника відповідача - адвоката Чугаєнко О.М. надійшли додаткові пояснення у справі.

24.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» в Турківський районний суд Львівської області через представника позивача згідно довіреності адвоката Руденка К.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

24.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» в Турківський районний суд Львівської області через представника позивача згідно довіреності адвоката Руденка К.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі та передачу справи на розгляд Господарського суду Львівської області.

24.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» в Турківський районний суд Львівської області через представника відповідача - адвоката Чугаєнко О.М. надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Процесуальні дії у справі.

Згідно вимог ст.187 ЦПК України скеровано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно до ч.8 ст.187 ЦПК України судом 15.07.2024 року засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» отримано відповідь №691537 з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до якої відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 19.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу визначено строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву, надіслання копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачу і суду, право подати зустрічний позов в строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення. Сторонам роз`яснено що суд має право вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

Судові засідання про справі призначалися на 08.08.2024 року, 22.08.2024 року, 09.09.2024 року, 27.01.2025 року, 30.01.2025 року, 12.02.2025 року, 10.03.2025 року, 20.03.2025 року, 25.03.2025 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.10.2024 р. відкрито провадження у справі №914/2085/24 про неплатоспроможність боржника, ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією боржника арбітражну керуючу Белінську Наталію Олександрівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №190 від 12.02.2013).

З метою виявлення усіх кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника суд 24.10.2024 здійснив офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у цій справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 за №74333. Проте, у встановлений частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства 30-денний строк від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ані до суду, ані до керуючого реструктуризацією жодних заяв з вимогами до боржника не надійшло.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19 лютого 2025 року у справі про неплатоспроможність №914/2085/24 серед іншого, зокрема: звільнено фізичну особу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) від боргів, окрім боргів за вимогами, передбаченими ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню; провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) закрити. зобов`язати органи Державної виконавчої служби (приватних виконавців) закрити (закінчити) виконавчі провадження та зняти всі арешти та обмеження відносно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) з Єдиного реєстру боржників.

Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (стаття 124 Конституції України).

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема таку складову, як дотримання правил юрисдикції та підсудності.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (частина перша статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Питання встановлення умов та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи регулюються Кодексом України з процедур банкрутства, що набрав чинності 21.04.2019 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.

Частинами другою та третьою статті 7 КУзПБ передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи. Отже, вказаними нормами врегульовано, що господарським судам підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими та з немайновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 травня 2021 року у справі № 759/9008/19, провадження № 14-35цс21).

За змістом пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України та частин другої, третьої статті 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі спори (за виключенням пов`язаних зі стягненням податкового боргу), стороною в яких є боржник.

Тобто такі спори належать до виключної підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та їх розгляд здійснюється в межах провадження у справі про банкрутство, без порушення провадження у нових справах.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17, постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 921/557/15-г/10, від 06 лютого 2020 року у справі № 910/1116/18, від 12 січня 2021 року у справі № 334/5073/19.

Визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 289/2217/17, від 12 червня 2019 року у справі № 289/233/18, від 19 червня 2019 року у справах № 289/718/18 та № 289/2210/17).

Отже, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію КУзПБ має здійснюватись господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.

Відповідно до частини третьої статті 7 КУзПБ матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, провадження № 14-404цс19, викладено висновок, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті.

Проте виходячи з наявних матеріалів даної справи, ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.02.2025 року закрито провадження у справі про неплатоспроможність, вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

У зв`язку з чим, в суду відсутні підстави для передачі справи до належного суду для розгляду по суті, оскільки сторона позивача таких клопотань на час відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) відповідача 24.10.2024 і до дати постановлення ухвали Господарського суду Львівської області про закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) відповідача - 19.02.2025 року не заявляла.

З приводу такої вимоги сторони позивача, суд враховує те, що у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і судове рішення є актом судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до ст.124 Конституції України ухвалюється судами іменем України і є обов`язковим до виконання на всій території України.

Судове рішення є актом судового розгляду справи будь-якого виду провадження, і таке рішення є актом реалізації судової влади і метою судового рішення є досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Згідно із вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому частинами 1-3 ст.89 ЦПК України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до положень ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невиконання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру («Плахтєєв та Плахтєєва проти України»). Відповідно до практики Суду, поняття «права та обов`язки цивільного характеру» є автономним від національного законодавства й застосовується до широкого спектру прав та обов`язків, які є цивільними за своєю суттю (рішення у справі Ferrazziniv. Italy). У справі «Трегубенко проти України» Суд звернув увагу на те, що усунення з-під юрисдикції судів розгляду певної категорії цивільних спорів суперечить праву на доступ до суду, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції (п. 44 Рішення). Ця ж позиція Суду була висловлена у справі «Брумареску проти Румунії» та у справі «Василеску проти Румунії» (пп. 39-41).

За приписами ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати до суду заяви та клопотання.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 49 ЦПК України визначені процесуальні права та обов`язки сторін. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

При розгляді даної справи судом також враховано те, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004 року).

Згідно ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивач із заявою про закриття провадження у справі та передачу справи до Господарського суду Львівської області звернувся 24.02.2025 року.

В матеріалах справи наявні докази, які свідчать про невиконання позивачем вимог ухвали Господарського суду Львівської області від 19.10.2023 року у справі № 914/2768/23, яке є обов`язковим до виконання.

Окрім цього, ухвала Господарського суду Львівської області від 19.02.2025 року про закриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідача набрала законної сили з моменту її прийняття, і може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 256, ст. 257 ГПК України. Вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалася.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.120 Кодексу України з процедур банкрутства з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника вважається таким, що настав.

Із змісту самої позовної заяви, в тому числі розрахунку, доданого до неї, слідує, що вимоги повивача до відповідача виникли до відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність, а відтак вважаються погашеними.

Суд відмовляє у позові товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інш. проти Великобританії" рішення від 22.10.1996 року, "Девеер проти Бельгії" рішення від 27.02.1980 року). За практикою тлумачення права на ефективний захист в суді Європейським Судом з прав людини в рішенні у справі "Мірагалль Эсколано та інші проти Іспанії" допустимим обмеженням доступу до правосуддя відповідає застосування строків.

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001року.

З урахуванням викладеного, у задоволенні вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно долученої до заяви платіжної інструкції в національній валюті №993 від 12.06.2024 року вбачається, що позивачем через АТ "Сенс Банк" було оплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, сформованою автоматизованою системою документообігу суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 916/228/22 (провадження № 12-26гс22) зазначила, що Верховний Суд застосовує коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору в разі подання до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір», в електронній формі. Особи, які після 04 жовтня 2021 року подають до суду документи в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України «Про судовий збір». Аналогічний висновок також зробив Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2023 року у справі №199/782/21 (провадження № 61-1323ск23).

Вимогами ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Вимогами ч.2 п.2 ст.141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки в задоволенні позову суд відмовляє, судові витрати необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,141,258-259,280-283 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №928412 про надання споживчого кредиту від 18.02.2023 року станом на 26.01.2024 року у розмірі 102968,42 гривень, яка складається з 13900,00 грн заборгованості за кредитом; 89068,42 грн заборгованості за процентами, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн та 5000,00 грн витрат на правову допомогу - відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору покласти на позивача.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ознайомитись з текстом судового рішенням в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://tk.lv.court.gov.ua/.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс»;

юридична адреса, місцезнаходження за відомостями, внесеними до ЄДРЮОФОПГФ: 03124, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, буд. 4, .

Відповідач: ОСОБА_1 ;

місце реєстрації: : АДРЕСА_1 ; РНОКПП (для фізичних осіб) НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 31.03.2025 року

Суддя Р.І. Ференц