ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1876/25 Справа № 216/1234/20 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідачі: ОСОБА_3 , реєстратор комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області Шумілова Ганна Юріївна, приватний нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомова Наталія Іванівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Велегура Михайло Іванович на рішення Центрально - Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2024 року, ухваленого суддею Кузнецовим Р.О. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

У березні 2020 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом, який неодноразово уточнювався, востаннє 07.09.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що членами сім`ї, чоловіком, дружиною і сином, а саме позивачами ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у спільну власність в порядку, визначеному законом, правомірно, шляхом приватизації державного майна, набуто нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

19.08.2007 у квартирі сталася пожежа, яка призвела до тяжких наслідків неможливості проживання, та потребувала значних коштів для її відновлення як житла.

26.08.2008 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форум» укладено кредитний договір №0193/08/05-ZNv з наданням кредиту у сумі 15 000 доларів США строком по 24.08.2018 року та відсотками у розмірі 14% річних.

26.08.2008 між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Форум» укладено договори поруки №0193-П, №0193-П-1 за яким поручителі поручились перед кредитором ПАТ «Банк Форум» за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

26.08.2008 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Форум» укладено договір іпотеки №0193-І, згідно з яким на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором в іпотеку було передано спільне сумісне нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

Позичальником ОСОБА_1 добросовісно виконувались зобов`язання за кредитним договором до 2014 року, і у зв`язку з різким підвищенням курсу долара США відносно гривні, він припинив сплату грошових коштів, виникла заборгованість.

20.11.2014 ПАТ «Банк Форум» подано до суду позов до боржника ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, як до солідарних боржників, із штрафними санкціями.

22.12.2015 рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу по цивільній справі №216/8415/14-ц позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» задоволено повністю, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0193/08/05-ZNv від 26.08.2008 у розмірі 7 232,87 доларів США, 14 558,58 гривень пені, 5000 гривень штрафу та судовий збір у розмірі 3654 гривень.

Таким чином, правові наслідки порушення боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором визначено судовим рішенням від 22.12.2015, як правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою із відповідальністю боржника ОСОБА_1 та поручителів.

Через два роки поспіль, вирішені судом правовідносини в частині забезпечення виконання зобов`язань, щодо невиконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №0193/08/05-ZNv, забезпеченим договорами поруки №0193-П, №0193-П-1, договором іпотеки №0193-1 від 26 серпня 2008 року, неочікувано знову виникли за участі іншої особи і в позасудовому порядку, за вимогою, що не підлягає виконанню як така, що суперечить закону, але яка призвела, в своїй послідовності подій і обставин, в цілому, до порушення прав та законних інтересів позивачів та втрати житла.

14 січня 2017 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. передано позивачам, письмову вимогу про усунення порушення у вигляді листа-вимоги про усунення порушень від 13 січня 2017 року від ОСОБА_3 , як нового кредитора та іпотекодержателя відповідно до договору про відступлення права вимоги №293-К, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС» та ОСОБА_3 від 26.09.2016 та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. 26.09.2016 за реєстровим номером 2571, де ТОВ «Фінансова Компанія «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС», в свою чергу, є правонаступником прав вимоги первісного кредитора ПАТ «БАНК ФОРУМ», відповідно до договору про відступлення прав вимоги №229-Ф, укладеного між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова Компанія «НЕКСТДЖЕН ФІНАНС» 21.09.2016 та договору про відступлення прав за Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. 21.09.2016, адресовану боржнику - ОСОБА_1 , майновому поручителю - ОСОБА_2 , майновому поручителю - ОСОБА_4 , з повідомленням, що боржник за кредитним договором ОСОБА_1 мав сплатити позичену ним у ПАТ «БАНК ФОРУМ» грошову суму у розмірі 15 000 доларів США та відсотками за користування кредитом у розмірі 14% річних у термін до 24 серпня 2018 року, але через припинення сплати щомісячних платежів утворилася заборгованість станом на 21 вересня 2016 року у розмірі 220 721,90 грн, та вимогою, якщо будь-хто з позивачів протягом тридцяти календарних днів з моменту одержання цього листа-вимоги про усунення порушень не поверне відповідачу ОСОБА_3 , як правонаступнику прав вимоги ПАТ «Банк Форум» за кредитним і іпотечним договорами, грошову суму 220 721,90 грн, вона використає право надане п.5 та п.6 іпотечного договору та ст.ст.36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку», а саме, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, до неї перейде право власності на предмет іпотеки з відповідною подальшою реєстрацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, де предметом іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_2 , а неявка позивачів до приватного нотаріуса Пахомової Н.І. з метою передати відповідачеві суму боргу протягом 30-ти днів з моменту одержання листа-вимоги про усунення порушень буде фактом, що підтверджує невиконання ними своїх вищевказаних зобов`язань, та буде підставою для видачі новому кредитору та іпотекодержателю ОСОБА_3 свідоцтва про передачу заяви для подальшого позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказана Лист-вимога про усунення порушень ОСОБА_3 не відповідає положенням діючого законодавства України. Виходячи із суті та змісту письмової вимоги. Вимагання новим кредитором в позасудовому порядку грошових коштів після їх стягнення судом на користь первісного кредитора (повторне стягнення) - є очевидно незаконним, і свідчить про неможливість передання первісним кредитором Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) у законному порядку.

06 березня 2017 року державним реєстратором комунального підприємства «Реєстратор майнових грав» Петропавлівської Об`єднаної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області (колишня назва Петропавлівська селищна рада Дніпропетровської області) Шуміловою Анною Юріївною прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та здійснено державну реєстрацію прав шляхом внесення запису №19351761 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 , на об`єкт нерухомого майна квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення державного реєстратора Шумілової А.Ю про державну реєстрацію речових і прав на нерухоме майно та їх обтяжень та здійснення державної реєстрації прав шляхом внесення запису №19351761 є незаконними з моменту вчинення й такими, що підлягають скасуванню, але які призвели, в кінцевому результаті подій і обставин, до порушення прав та законних інтересів позивачів та втрати житла.

Таким чином у позові позивачі просили:

- визнати письмову вимогу про усунення порушення за листом-вимоги про усунення порушень від 13 січня 2017 року відповідача ОСОБА_3 на адресу боржника - ОСОБА_1 , майнових поручителів - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що посвідчена 13 січня 2017 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Наталією Іванівною, нотаріальний бланк НВО 406770, зареєстровано в реєстрі за №135, такою, що не підлягає виконанню як така, що суперечить закону;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про передачу заяви відповідача приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомової Н.І. від 18 лютого 2017 року, нотаріальний бланк НВО 406770, зареєстровано в реєстрі за №728, про посвідчення передачі 14 січня 2017 року листа-вимоги про усунення порушень, реєстраційний номер 135 від 13 січня 2017 року від ОСОБА_3 боржнику ОСОБА_1 , майновим поручителям - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ;

- скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської Об`єднаної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області Шумілової А.Ю. про державну реєстрацію за ОСОБА_3 , права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру, за адресою АДРЕСА_2 , запис №19351761;

- поновити запис про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна квартиру за адресою АДРЕСА_2 за позивачами.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , реєстратора комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області Шумілової Ганни Юріївни, приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомової Наталії Іванівни, про визнання свідоцтв недійсними, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності.

Заходи забезпечення позову, застосовані на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 28.12.2022, а саме: арешт квартири за адресою: АДРЕСА_2 скасовані.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Велегура М.І., посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить його скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог позивачів у повному обсязі.

Представник позивача зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи виходив з того, що фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутністю порушень з боку відповідачів підлягають доведенню при пред`явлені позивачем віндикаційного позову, а заявлені позивачами вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень приватного нотаріуса та державного реєстратора є неналежними, зокрема неефективними способами захисту права власника, їх задоволення не відновить володіння позивачами їх майном, що є підставою для відмови у позові. Проте, сторона позивачів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає, що позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора є законними та обґрунтованими. Вказує, що при скасуванні права власності на спірну квартиру в обов`язковому порядку необхідно ставити питання про скасування рішення державного реєстратора. Стосовно вимог позивачів про визнання незаконними дій приватного нотаріуса, також позивачі вважають вимоги обґрунтованими, оскільки Лист-вимога яка не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що нотаріусом не було враховано рішення суду про часткове погашення кредиту. Наголошує на тому, що нотаріусом не було взято до уваги, що майже 50% кредитних коштів позивачі вже сплатили кредитору, що підтверджено рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 22 грудня 2015 року року у справі №216/8415/14-ц, яким з відповідачів на користь первісного кредитора ПАТ «Банк Форум» солідарно стягнута заборгованість за кредитним договором від 26.08.2008 у розмірі 7232,87 доларів США.

Представник позивача звертає увагу на те, що право грошової вимоги по кредитному договору передавалося два рази: 21.09.2016 ПАТ «Банк Форум» за договором №229-Ф відступило право вимоги за кредитним договором, забезпеченим договорами поруки та договором іпотеки ТОВ «Фінансова компанія «Неккстджен Фінанс», де станом на дату укладення сторонами цього договору загальний розмір заборгованості боржника перед первісним кредитором складав 8 553,28 доларів США. 26.09.2016 ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс» за договором про відступлення права вимоги №293-К відступило право вимоги за кредитним договором, забезпеченим договорами поруки та договором іпотеки відповідачу ОСОБА_3 та станом на день укладення сторонами цього договору загальний розмір заборгованості боржника перед первісним кредитором складав 8553,28 доларів США. Вказує, що оскільки останнім кредитором є відповідач ОСОБА_3 , нотаріус не взяв до уваги, що згідно ч.1 ст.1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Зазначає, що в первісному договорі факторингу таке право не було встановлено, тому вважає рішення суду першої інстанції незаконним, таким що підлягає скауванню.

У доповненнях до апеляційної скарги представника ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_1 просить задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про повне задоволення заявлених позивачами позовних вимог. При цьому, позивач зазначає, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч.3 ст.512 та ст.1054 ЦК України. Вказує, що до ОСОБА_3 не могло перейти право вимоги за кредитним договором від ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс», оскільки фізична особа не наділена правом надавати фінансові послуги, які надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Зазначає, що з огляду на те, що до ОСОБА_3 не могло перейти право вимоги ні за кредитним договором, ні за договором іпотеки, тому законних підстав для державної реєстрації за нею права власності на предмет іпотеки також не було. Вказує, що рішення про перехід права власності на нерухоме майно позивачів було прийнято приватним нотаріусом та державним реєстратором всупереч Закону України «Про іпотеку», що є підставою для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Шаповалова І.В., який заперечував проти задоволення апеляційнї скарги сторони позивача, просив оскаржуване судове рішення залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачам на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 16.10.2002, видане органом приватизації УЖКГ виконкому Криворізької міської ради за розпорядженням №Ц-205 від 30.09.2002, належала квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

19.08.2007 у квартирі АДРЕСА_1 сталася пожежа, що підтверджується відповідним актом про пожежу.

26.08.2008 між позивачем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» укладено кредитний договір №0193/08/05-ZNv, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Форум» надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 15000 доларів США строком по 24 серпня 2018 року та відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 14% річних.

26.08.2008 між позивачем ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» укладено договір поруки №0193-П, за яким поручитель ОСОБА_2 поручилась перед кредитором ПАТ «Банк Форум» за виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №0193/08/05-ZNv від 26.08.2008.

26.08.2008 між позивачем ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» укладено договір поруки №0193-П-1, за яким поручитель ОСОБА_4 поручився перед кредитором ПАТ «Банк Форум» за виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №0193/08/05-ZNv від 26.08.2008.

26.08.2008 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» укладено договір іпотеки №0193-І, згідно за яким на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0193/08/05-ZNv від 26.08.2008 в іпотеку було передано спільне сумісне нерухоме майно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а саме квартиру АДРЕСА_1 .

20.11.2014 кредитором ПАТ «Банк Форум» подано до суду позов до ОСОБА_1 як боржника за кредитним договором №0193/08/05-ZNv, та до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 як поручителів за договорами поруки №0193-П, №0193-П-1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 22 грудня 2015 року у справі №216/8415/14-ц позов ПАТ «Банк Форум» задоволено, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0193/08/05-ZNv від 26.08.2008 року у розмірі 7232,87 доларів США, яка складається з: 1257,06 доларів США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 5125 доларів США поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 833,44 доларів США поточна заборгованість за нарахованими процентами; 17,37 доларів США поточна сума заборгованості за нарахованими процентами, а також 14 558,58 грн. пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків, 5000 грн. штраф за порушення умов п.3.3.7 Кредитного договору, та стягнуто судові витрати.

Дане рішення не оскаржувалось і набрало законної сили, а правовідносини між сторонами перенесено у стадію виконання судового рішення.

21.09.2016 ПАТ «Банк Форум» за договором №229-Ф відступлено право вимоги за кредитним договором №0193/08/05-ZNv, забезпеченим договорами поруки №0193-П, №0193-П-1, договором іпотеки №0193-І від 26.08.2008 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс», де станом на дату укладення сторонами цього договору загальний розмір заборгованості боржника перед первісним кредитором складає 8 553,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату укладення договору складає 220 721,90 грн з процентами і штрафними санкціями.

В цей же день 21.09.2016 ПАТ «Банк Форум», за договором про відступлення прав за іпотечним договором, відступлено право вимоги за іпотечним договором №0193-П-1 від 26.08.2008 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс».

26.09.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс», за договором про відступлення права вимоги №293-К, відступлено право вимоги за кредитним договором №0193/08/05-ZNv, забезпеченим договорами поруки №0193-П, №0193-П-1, договором іпотеки №0193-І від 26.08.2008, фізичній особі ОСОБА_3 . Станом на дату укладення сторонами цього договору загальний розмір заборгованості боржника перед первісним кредитором складає 8553,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату укладення договору складає 220721,90 грн, з процентами і штрафними санкціями.

26.09.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс» за договором про відступлення права вимоги за іпотечним договором відступлено право вимоги за іпотечним договором №0193-І від 26.08.2008 фізичній особі ОСОБА_3

13.01.2017 ОСОБА_3 подано до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомової Н.І. лист-вимогу про усунення порушень з вимогою до боржника ОСОБА_1 , майнових поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 протягом тридцяти календарних днів з моменту одержання листа-вимоги повернути їй, як правонаступнику прав вимоги ПАТ «Банк Форум» за кредитним №0193/08/05-ZNv і іпотечним №0193-І договорами від 26.08.2008, грошову суму 220 721,90 грн боргу ОСОБА_1 за кредитним договором №0193/08/05-ZNv, з процентами і штрафними санкціями станом на 21.09.2016, та застереженням у випадку не повернення грошових коштів звернути стягнення на предмет іпотеки у вигляді переходу до неї права власності на предмет іпотеки або продати предмет іпотеки від свого імені будь-якій особі на умовах на свій розсуд, де предметом іпотеки є квартира за адресою АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4

18.02.2017 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. видано свідоцтво про передачу заяви, яким на підставі статті 84 Закону України «Про нотаріат» посвідчено, що нею 14.01.2017 лист-вимогу про усунення порушень від 13.01.2017 від ОСОБА_3 було передано боржнику ОСОБА_1 та майновим поручителям ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , зареєстровано в реєстрі за №728.

06.03.2017 Державним реєстратором КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області Шуміловою А.Ю., на підставі свідоцтва приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомової Н.І. №728 та іпотечного договору №0193-І від 26.07.2008, зареєстровано право власності на кв. АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №81987855.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 05.10.2023.

Як вбачається зі спадкової справи №36/2024 після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачів, виходив з того, що фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутності порушень з боку відповідачів, підлягають доведенню при пред`явлені позивачем віндикаційного позову, а заявлені позивачами вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень приватного нотаріуса та державного реєстратора є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника, їх задоволення не відновить володіння позивачами їх майном, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не поже погодитись з доводами позивача ОСОБА_1 , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення

Частина 1 ст.16 ЦК передбачає, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу (пункти 25, 26 постанови Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №916/1813/16).

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право (п. 5.2 постанови Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №910/18962/20).

Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і, в залежності від встановленого, вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відтак задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем (пункти 27 та 29 постанови Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №916/1813/16).

Отже, з огляду на наведене вище, у даному випадку позивачі повинні обґрунтувати, в чому саме полягає порушення їх прав та законних інтересів, як власників нерухомого майна (квартири) та які саме дії та рішення приватного нотаріуса та державного реєстратора є незаконними і підлягають скасуванню, а суд перевірити такі доводи та вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у позовній заяви посилаються на те, що відповідач ОСОБА_3 , вступивши у змову з приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами у сумі 5500 тис. доларів США. Окрім того, приватний нотаріус ОСОБА_6 посвідчила завідомо незаконний документ - лист-вимогу про усунення порушення від 13 січня 2017 року та видала незаконне свідоцтво про посвідчення передачі листа-вимоги про усунення порушень боржнику та поручителям. В подальшому, державний реєстратор комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської Об`єднаної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області Шумілова А.Ю., на підставі зазначених вище документів, прийняла незаконне рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на об`єкт нерухомого майна - спірну квартиру, за адресою АДРЕСА_2 та як наслідок позивачі втратили право власності на зазначену квартиру.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац дванадцятий частини другої вказаної статті). За змістом частини першої статті 2 ЦПК України метою цивільного судочинства є саме ефективний захист прав та інтересів позивача.

Згідно положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Оскільки предметом даного позову є оскарження дій приватного нотаріуса та державного реєстратора, щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, з метою відновлення становища особи, яке існувало до порушення її прав, доцільним є посилання на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 08.11.2023 по справі №206/4841/20.

Як встановлено матеріалами справи, внаслідок послідовного укладення договорів відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 та іпотечним договором, це право перейшло від ТОВ «ФК «Некстджен Фінанас» до відповідача ОСОБА_3 .

Отже, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.

Оскільки відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, то ТОВ «ФК «Некстджен Фінанас» не могло відступити права вимоги на користь ОСОБА_3 .

Ураховуючи те, що відступлення прав за іпотечним договором могло бути вчинене лише за умови одночасного здійснення відступлення права вимоги за основним зобов`язанням (кредитним договором), а, як зазначено вище, таке відступлення на користь ОСОБА_3 було неможливим, тому й відступати право за договором іпотеки ТОВ ТОВ «ФК «Некстджен Фінанас» не мало права.

Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Як встановлено матеріалами справи та нормами матеріального закону, до ОСОБА_3 не могло перейти право вимоги ні за кредитним договором, ні за договором іпотеки, тому підстав для державної реєстрації за нею права власності на предмет іпотеки також не було.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція)).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: (1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; (2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; (3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «"East/West Alliance Limited" проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право власності із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:

втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування передбачуваними;

якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;

втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, можливість витребування майна власником, який не виявляв волі на вибуття цього майна з його володіння, передбачена законом як у випадку, коли кінцевий набувач є недобросовісним, так і у випадку, коли такий набувач є добросовісним.

Однак для того, щоб захід втручання у право мирного володіння майном узгоджувався з гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, мало встановити лише те, що набуття майна не відповідало певним вимогам закону. У кожному такому випадку слід також встановити, чи є легітимна мета відповідного втручання, яка випливає, зокрема, зі змісту абзацу другого вказаної статті, а також, чи є втручання у право мирного володіння майном за обставин конкретної справи пропорційним відповідній меті.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що, як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див. постанови від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16 (пункт 5.6), від 6 лютого 2019 року у справі № 22/12901/17-ц, від 2 липня 2019 року у справі №48/340 (пункт 6.41), від 1 жовтня 2019 року у справі №910/3907/18 (пункт 48), від 28 січня 2020 року у справі №50/311-б (пункт 91), від 19 травня 2020 року у справі №922/4206/19 (пункт 43), від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18 (пункт 88), від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (пункт 75), від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 55)). Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі №48/340 (пункт 6.41), від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (пункт 89), від 1 жовтня 2019 року у справі №910/3907/18 (пункт 48), від 28 січня 2020 року у справі №50/311-б (пункт 91), від 19 травня 2020 року у справі №922/4206/19 (пункт 43), від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 вересня 2020 року у справі №469/1044/17 (пункт 67), від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18 (пункти 63, 89), від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі №910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі №922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справах №334/3161/17 (пункт 55) і №200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі №916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі №903/1030/19 (пункт 68), від 14 вересня 2021 року у справі №359/5719/17 (пункт 119), від 16 вересня 2021 року у справі №910/2861/18 (пункт 98), від 26 жовтня 2021 року у справі №766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі №143/591/20 (пункт 8.31), від 8 лютого 2022 року у справі №209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 (пункт 56), від 21 вересня 2022 року у справі №908/976/19 (пункт 5.6), від 28 вересня 2022 року у справі №483/448/20 (пункт 9.64), від 14 грудня 2022 року у справі №477/2330/18 (пункт 55), від 18 січня 2023 року у справі №488/2807/17 (пункт 86)).

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у визначених у законі випадках (частина перша статті 388 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду вже виснувала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою такого позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц (пункти 95, 98, 121, 123), від 7 листопада 2018 року у справі №488/6211/14-ц (пункт 84), від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (пункти 114-116, 142-144), від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц (пункт 67), від 12 лютого 2020 року у справі №П/811/1640/17 (пункт 42), від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18 (пункт 80), від 30 червня 2020 року у справі №19/028-10/13 (пункт 10.29), від 16 лютого 2021 року у справі №910/2861/18 (пункт 100), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 16 вересня 2021 року у справі №910/2861/18 (пункт 100), від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (пункт 146), від 14 грудня 2021 року у справі №344/16879/15-ц, від 6 липня 2022 року у справі №914/2618/16 (пункт 37), від 14 грудня 2022 року у справі №477/2330/18 (пункт 57), від 18 січня 2023 року у справі №488/2807/17 (пункт 94)).

Позивач із дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача. Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, і тим більше документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право. Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, із тих мотивів, що договір, рішення органу влади, певний документ, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними, або що позивач їх не оскаржив (від 7 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц (пункти 99-100), від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 5 грудня 2018 року у справі №522/2202/15-ц (пункти 73-76), від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17 (пункти 38-39), від 22 січня 2020 року у справі №910/1809/18 (пункт 34), від 11 лютого 2020 року у справі №922/614/19 (пункт 50), від 30 червня 2020 року у справі №19/028-10/13 (пункт 10.29), від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (пункти 71, 76), від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункти 55-57), від 14 вересня 2021 року у справі №359/5719/17 (пункти 120-121, 123-124), від 16 вересня 2021 року у справі №910/2861/18 (пункти 101, 103), від 5 жовтня 2021 року у справі №910/18647/19 (пункти 9.32-9.33, 9.38), від 9 листопада 2021 року у справі №466/8649/16-ц (пункти 86-87), від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (пункти 148-151, 153-154, 167-168), від 6 липня 2022 року у справі №914/2618/16 (пункти 39, 42-44, 50), від 21 вересня 2022 року у справі №908/976/19 (пункти 5.27, 5.36, 5.44, 5.46, 5.69, 6.5), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункти 9.65-9.66), від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 (пункт 9.47)).

Як зазначено вище, для витребування майна закон не вимагає визнавати недійсними договори про відступлення прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами, визнавати незаконним та скасовувати рішення нотаріуса щодо реєстрації права власності за договором іпотеки, а також визнавати недійсним договір купівлі-продажу квартири кінцевому набувачеві.

Отже, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог у визнанні письмової вимоги про усунення порушення за листом-вимоги про усунення порушень від 13 січня 2017 відповідача ОСОБА_3 , визнанні недійсним та скасуванні свідоцтва про передачу заяви приватного нотаріуса вимоги про усунення порушень боржнику та майновим поручителям, скасуванні рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на спірну квартиру, поновленні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за позивачами, у зв`язку з їх неефективністю для захисту порушеного права позивачів, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується, оскільки належним способом захисту порушеного права позивачів є витребування майна з чужого незаконного володіння.

Таким чином, колегія суддів перевіривши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, зіставивши їх з наявними у справі доказами, дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного й обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову з підстав обрання позивачами належного способу захисту порушеного права.

Оскільки рішення суду залишено без змін відсутні підстави для перерозподілу судових витрат, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги залишаються за ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Велегура Михайло Іванович залишити без задоволення.

Рішення Центрально - Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2024 року, залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 квітня 2025 року.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

В.О. Остапенко