Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/502/18
Провадження № 2-с/506/2/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року селище Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Бурдинюк О.С.

секретаря Тинкован Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Окни Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, стягувач ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

25.03.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання судового наказу Красноокнянського районного суду Одеської області від 30.08.2018 р. по справі №506/502/18 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що не підлягає виконанню.

27.03.2025 року справа прийнята до провадження.

Боржник ОСОБА_1 , обґрунтував свої вимоги тим, що рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 06.11.2018р. по справі №506/433/18 був розірваний. Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 30.08.2018 року Красноокнянський районний суд Одеської області по справі №506/502/18 видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , так як, на той час дитина проживав разом з матір`ю. 04.10.2018 року Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрив виконавче провадження ВП №57360948 за заявою ОСОБА_1 30.12.2024 року стягувач ОСОБА_2 подала заяву начальнику Овідіопольського РВДВС про повернення виконавчого документа та зняття з боржника всіх арештів та закриття виконавчого провадженн. Після чого, державний виконавець Овідіопольського РВДВС судовий наказ Красноокнянського районного суду від 30.08.2018 року по справі №506/502/18 повернула стягувачу, а відносно боржника скасовано всі арешти та інші заходи з примусового виконання судового наказу. Таким чином виконавче провадження ВП №57360948 було закрите. Станом на дату звернення до суду дитина фактично проживає з батьком (боржником), що підтверджується листом Овідіопольської селищної ради №Р-58 від 29.11.2024р., Актом обстеження умов проживання складеного 28.11.2024 р., листом Овідіопольської селищної ради №01-10/P-5 від 28.02.2025р., Актом обстеження умов проживання складеного 28.02.2025 р. працівниками служби у справах дітей Овідіопольської селищної ради яким встановлено, що дитина проживає разом і батьком, довідкою Овідіопольського ліцею ім. Т. Шевченка №299 від 15.11.2024 року. З огляду на вказане боржник наполягає на тому, що у суду існують всі матеріально-правові підстави для визнання судового наказу, який був виданий 30.08.2018р. Красноокнянським районним судом Одеської області по справі №506/502/18 таким, що не підлягає виконанню, так як станом на сьогодення у в нього відсутній обов`язок щодо сплати аліментів на утримання сина, в зв`язку з тим, що він проживає разом зі боржником і перебуває на його утриманні та вихованні.

Учасники розгляду, повідомлені належним чином, до суду не з`явилися, про поважність причини неявки суд не сповістили, з заявою про відкладення розгляду не зверталися. Від стягувача ОСОБА_2 , до суду надійшла заява, згідно з якою, вона не заперечувала проти задоволення заяви, так як, дитини дійсно проживає з батьком та просила суд розгляд справи провести в її відсутність /а.с. 30/.

Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши надані матеріали, судом встановлені наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 58 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 06.03.2012 року /а.с.12/.

30.08.2018 року Красноокнянським районним судом Одеської області видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 16.08.2018 р. і до повноліття дитини, до 24.020.2030 р. /а.с.14-15/.

04.10.2028 року постановою державного виконавця Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження ВП № 5760948, за заявою про примусове виконання судового наказу 506/502/18 від 30.08.2018 року /а.с.16-17/.

06.11.2018 року рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб розірвано /а.с.9-11/

30.12.2024 року ОСОБА_2 подала заяву до Овідіопольський відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області про повернення виконавчого документа. /а.с.18/.

20.01.2025 року постановою державного виконавця Овідіопольський відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області повернуто виконавчий документ стягувачу та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення /а.с.19/.

Згідно з актом обстеження умов проживання від 28.11.2024 року, за місцем проживання батька ОСОБА_1 , для малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , створені всі необхідні умови для проживання і виховання. Дитина має окрему кімнату, забезпечена всім необхідним /а.с.21-22/.

Крім того, згідно з актом обстеження умов проживання від 27.02.2025 року, за місцем проживання батька ОСОБА_1 , для малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , створені всі необхідні умови для проживання і виховання /а.с.24-25/.

Відповідно до довідки Овідіопольського ліцею ім. Т. Шевченка № 299 від 15.11.2024 року, ОСОБА_3 , навчається в 7-в класі /а.с. 27/.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках..

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, боржник зазначав, що на момент прийняття судового наказу син дійсно проживав разом із матір`ю (стягувачем), а з кінця 2024 року проживає з ним.

Згідно ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом п.4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У судовому наказі зазначаються, зокрема повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п.7 ч.1 ст.168 ЦК України).

Згідно ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можливо, якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових відносяться: припинення зобов`язання внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язання переданням відступного, зарахуванням за домовленістю сторін, прощення боргу.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню), у випадку зміни чи скасування рішення у апеляційному чи касаційному порядку, або у зв`язку з нововиявленими обставинами; виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке не підлягає примусовому виконанню; помилкова видача виконавчого листа, якщо після видачі такого листа у справі рішення суду було скасоване; видача виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Боржник ОСОБА_1 , зазначає, що син проживає з ним, а не з матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується документами доданими до заяви та заявою стягувача на чию користь за судовим наказом стягуються аліменти, це є тією істотною обставиною, яка є підставою для припинення стягнення аліментів з батька.

Встановлені обставини дають підстави для висновку про відсутність обов`язку ОСОБА_1 сплачувати аліменти аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , тобто обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з проживанням дитини з батьком, а відтак наявні підстави для визнання виконавчого листа (судового наказу) таким, що не підлягає виконанню.

Також слід зазначити, що стягнення з батька аліментів на користь матері, коли фактично дитина, на утримання якої ці аліменти стягуються, не проживає з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Крім того, зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів за рахунок яких утримується дитина. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 186/126/21 (провадження № 61-1949св23).

Таким чином заява є обґрунтованою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 260, 261, 432 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, стягувач ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий 30.08.2018 року Красноокнянським районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 16.08.2018 р. і до повноліття дитини, до 24.020.2030 р.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя О. С. Бурдинюк