Справа № 539/182/25
Провадження № 2/539/430/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Просіної Я.В.,

за участю секретаря судових засідань Левченко А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенської територіальної громади в особі Лубенської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

установив:

14 січня 2025 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Лубенської територіальної громади в особі Лубенської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю.

В обґрунтування поданого позову вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . Згідно залишеного нею заповіту складеного 30.01.1999 року, який посвідчено Другою Лубенською державною нотаріальною конторою, вона заповіла їй - ОСОБА_1 та її брату ОСОБА_4 по 1/2 частині належного їй майна. Так, до складу спадкового майна увійшов будинок з господарськими будівлями (що складається з житлового будинку літ. «А» площею 18,1 кв.м, загальною площею - 30,3 кв.м., вбиральні літ «Г», літньої кухні літ. «Д», огорожі №1) та земельна ділянка загальною площею 0,1018 га (для обслуговування житлового будинку 0, 0600 га кадастровий номер :04:002:0009 таведення особистого підсобного господарства 0,0418 га кадастровий номер :04:002:0020) за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно позивачкою та її братом ОСОБА_4 успадковано, про що ними отримані свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.10.2008 року. Після отримання зазначених свідоцтва на вказане домоволодіння, брат повернувся в м. Одесу, де і проживав раніше, а позивачка почала проживати в успадкованому нею будинку в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер за місцем свого проживання в м. Одеса, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.01.2014 року серії НОМЕР_1 . Після його смерті, позивачка добросовісно та відкрито продовжила користувалась будинком, а саме: підтримувала його у житловому стані, здійснювала ремонт, виготовила технічну документацію та провела центральне водопостачання, облаштувала водовідведення, сплачувала кошти за комунальні послуги, користувалася земельною ділянкою під огород. Вказаним домоволодінням добросовісно та відкрито користується і по даний час. За час її користування згаданим майном інші особи про право власності на це майно не заявляли. Факт належного утримання домоволодіння та збереження в цілому його технічних характеристик підтверджується технічним паспортом виготовленим станом на 09.01.2025 року. Таким чином позивачка, ще за життя ОСОБА_4 добросовісно почала володіти будинком і земельною ділянкою (з 28.10.2008 року) та відкрито і безперервно продовжує користуватись вказаним майном після його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) по даний час тобто більше 10-ти років. Отже, 1/2 домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. «А» площею 18,1 ка.м, загальною площею 30,3 кв.м., вбиральні літ «Г», літньої кухні Літ. «Д», огорожі №1, земельні ділянки кадастровий номер :04:002:0009 для обслуговування житлового будинку площею 0, 0600 га та кадастровий номер :04:002:0020 для ведення особистого підсобного господарства 0,0418 га є нерухомим майном. Таким чином 1/2 домоволодіння як цілісний комплекс, що складається із будинку з господарськими будівлями і земельних ділянок, кадастровий №:04:002:0009 та №:04:002:0020, є нерухомою річчю та об`єктом права приватної власності так як земельні ділянки сформовані, їм присвоєно кадастрові номери, а будинок прийнятий в експлуатацію та має номер, вказані речі (майно) пройшли державну реєстрацію у встановленому законом порядку.

Отже, враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватись житловим будинком та земельними ділянками, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , просить визнати за нею право власності на 1/2 їх частину за набувальною давністю з метою подальшої реєстрації за нею права власності в цілому на це майно у відповідності до вимог закону.

Ухвалою суду від 27 січня 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Окрім того, ухвалою витребувано інформацію та витяг зі спадкового реєстру у Лубенської державної нотаріальної контори.

10 лютого 2025 року на виконання ухвали від 27 січня 2025 року до суду надійшла витребувана інформація.

25 лютого 2025 року ухвалою суду підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд.

10 квітня 2025 року в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 , поданий позов підтримали з викладених у ньому підстав. Представник позивача зазначив, що позивач відкрито, добросовісно, безперервно володіє будинком з надвірними будівлями, що в свою чергу не заперечується відповідачем. Тому, на думку сторони позивача, наявні усі підстави для задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю на вказаний будинок.

Представник відповідача Лубенської територіальної громади в особі Лубенської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. При розгляді справи покладаються на розсуд суду.

Окрім того, в судовому засіданні у якості свідків були допитані: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні 17.03.2025 року повідомила, що позивачка ОСОБА_1 весь час проживала за адресою АДРЕСА_1 . Будинок не має двох входів, не розділений на дві половини. Брат позивачки не проживав у цьому будинку.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні 17.03.2025 року повідомила, що позивачка ОСОБА_1 постійно проживала у будинку, який дістався їй у спадок від матері. В будинку проживає з 90-х років, близько двадцяти років. Інших власників вона не бучила. Позивачці ніхто не допомагає по господарству, проте в будинку за весь час проживання позивачки в ньому були покращення. Будинок не розділений на дві половини та не має двох входів.

Заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтв про право на спадщину за заповітом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , є власниками по 1/2 частини житлового будинку номер АДРЕСА_1 розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,1018 га., який в цілому складається з житлового будинку зазнач. Літ. «А-1» житловою площею 18,1 кв.м., загальною площею 30,3 кв.м., вбиральні "Г", літньої кухні "Д", огорожі №1, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25.10.1983 року Другою Лубенською держнотконторою за реєстровим № 3998, зареєстрованого Лубенським МБТІ 14.11.1983 року в книзі № 5 за № 1383, Свідоцтва про право власності 25.10.1983 року, виданого Другою Лубенською держнотконторою за реєстровим № 4000, зареєстрованого Лубенським МБТІ 14.11.1983 року в книзі №5 за №1383 (а.с.13,15,19,20).

Окрім того, відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , є власниками по 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1018 га., розташованої за адресою АДРЕСА_1 (двісті тридцять сім), переданої для обслуговування житлового будинку - 0,0600 га., ведення особистого підсобного господарства 0,0418 га., що належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 051510, виданого Лубенською міською радою, Полтавської області 21.03.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3231 (а.с.14, 16, 16а, 21, 22).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Одеса, Одеська область (а.с.18).

Технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1 виданий на ім`я ОСОБА_1 , його площа складає 30,3 кв.м, житлова площа 18,1 кв.м, біля будинку розташовані надвірні будівлі: вбиральня (Г), Літня кухня (Д), Огорожа (№1) (а.с. 23-27).

Робочий проект №0802721 водопостачання житлового будинку по АДРЕСА_1 виготовлений на замовлення ОСОБА_1 , від 2018 року, відповідно до якого до будинку було прокладено та підключено водопровід (а.с.32-35).

Згідно акту від 06.01.2025 року, складеного комісією в складі Шкурко Л.М. голови вуличного комітету, та членів цього комітету - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_1 з 2004 року до 2025 рік проживає ОСОБА_1 , яка доглядала за будинком і користувалася земельною ділянкою. У 2018 році провела воду у будинок (а.с.37).

Згідно висновка про вартість об`єкта оцінки від 20.01.2025 року оціночна- ринкова вартість 1/2 частки земельної ділянки, кадастровий номер :04:002:0020, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 складає 15150 грн (а.с.55).

Згідно висновка про вартість майна від 20.01.2025 року 1/2 частка в житловому будинку з господарськими спорудами і земельна ділянка, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить 116700 грн (а.с.56).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру інформація, щодо відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 відсутня.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

При вирішенні спорів про набувальну давність необхідно враховувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися у повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Така правова позиція викладена у п. 6 Постанови спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» за №24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 вищезазначеної постанови Пленуму, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди мають враховувати, що для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до зазначеної статті повинні існувати наступні ознаки: володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю; володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків.

Таким чином, ознаками володіння, необхідними для набуття права власності за набувальною давністю є добросовісне, відкрите та безперервне володіння, які повинні мати місце одночасно.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, прийшов до висновку, що виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести позивач, є такі: 1) майно може бути об`єктом набувальної давності; 2) добросовісність володіння; 3) відкритість володіння; 4) давність володіння та його безперервність; 5) відсутність інших осіб, які претендують на це майно; 6) відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Безтитульність володіння передбачає, що право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено. Тобто, під безтитульністю володіння слід розуміти фактичне володіння, яке не спирається на які-небудь правові підстави володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного документа, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування положень частини першої статті 344 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац другий частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 травня 2021 року у справі № 214/3083/18, від 24 червня 2021 року у справі № 219/49/20 , від 23 вересня 2021 року у справі № 206/1759/20 , від 05 квітня 2022 року у справі № 642/3930/20

Таким чином, дослідивши матеріали справи та заслухавши свідків, суд вважає встановленим, що попередній власник 1/2 частини будинку ОСОБА_4 , помер, спадкова справа за заявами спадкоємців після його смерті не заводилась, міська рада не зверталась до суду із позовами про визнання права власності на вказаний будинок та не перешкоджала позивачці проживати у ньому. Тому, оскільки позивачка більше десяти років добросовісно, відкрито і безперервно володіє житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , і продовжує це робити і надалі, тому суд вважає за можливе визнати право власності за позивачкою на вказаний будинок за набувальною давністю.

Керуючись ст. 4-13, 17, 18, 263, 265, 352-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Лубенської територіальної громади в особі Лубенської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності за набувальною давністю на 1/2 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. «А» площею - 18,1 кв.м, загальною площею - 30,3 кв.м., вбиральні літ «Г», літньої кухні Літ. «Д», огорожі №1, земельних ділянок кадастровий номер :04:002:0009 для обслуговування житлового будинку площею 0, 0600 га та кадастровий номер :04:002:0020 для ведення особистого підсобного господарства - 0,0418 га.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Суддя Я.В.Просіна