Справа № 188/1871/24
Провадження № 2-о/188/24/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Бібіковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 (далі заявник), заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі заінтересована особа), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу: трудової книжки.

В обґрунтування заяви зазначає, що у квітні 2024 року вона звернулася до відділу обслуговування громадян № 25 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 74 від 26.04.2024, прийнятим за екстериторіальним принципом, передбаченим постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961, ГУ ПФУ в Тернопільській області, їй відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю трудового стажу, тому що у заявника виявлено розбіжності в написанні прізвища в паспорті та трудовій книжці:

за доданими документами до страхового стажу не враховано трудову книжку НОМЕР_1 , дата заповнення 02.09.1983, оскільки на першій сторінці трудової книжки зазначено помилково дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища та прізвище (російською мовою) « ОСОБА_4 », що не відповідає прізвищу у паспорті заявника, в якому вказано прізвище « ОСОБА_4 » (російською мовою), також в трудовій книжці не повністю вказана дата народження заявниці, зазначено лише рік народження - 1964, число та місяць відсутні.

На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 4, 315, 316 ЦПК України заявник просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу:

трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 02.09.1983р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник стверджує, що позбавлена можливості внести до зазначених правовстановлюючих документів відповідні виправлення.

Ухвалою суду від 05 серпня 2024 заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного окремого провадження і призначене судове засідання.

В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує.

Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, зазначає таке.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Заявнику встановлення факту належності їй трудової книжки, у якій невірно зазначено її прізвище, потрібно для оформлення пенсії.

В п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 р. № 15, міститься роз`яснення, що на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК Української РСР суд може встановлювати факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, що відповідає п. 6 ст. 273 ЦПК Української РСР, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України в редакції, що діяла на час виникнення трудових првовідносин заявника, трудова книжка була основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначався Кабінетом Міністрів України. Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях була затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, і є чинною до цього часу.

Згідно з приписами ст. 48 КЗпПП України в редакції Закону України від 05.02.2021 облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

На вимогу працівника, який вперше приймається на роботу, трудова книжка оформляється роботодавцем в обов`язковому порядку не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу.

Власник або уповноважений ним орган на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, обов`язок оформлення та ведення трудових книжок покладався і покладається на роботодавця, відповідно саме роботодавець, а не працівник, несе відповідальність за правильність внесення відомостей до трудової книжки, а держава здійснює за цим контроль.

У частинах 1-4 статті 10 ЦПК України визначено:

1. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

2. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

3. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

4. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), прийнятому 20.10.2011 (набуло статусу остаточного 20.01.2012) зазначено складові принципу «належного урядування»:

1. Державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права,

2. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси

3. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

4. Потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

5. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються.

6. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

Принцип «належного урядування» є вкрай важливим для розбудови правової держави. Кожна посадова особа суб`єкта владних повноважень при прийнятті рішення та вчиненні певної дії має дотримуватися зазначеного принципу. Саме дотримання всіх його складових дозволяє забезпечити високий рівень правовладдя у країні, гарантувати реалізацію прав громадян, та як заходу попередження, зменшити кількість позовів громадян проти суб`єктів владних повноважень.

Суд вважає, що цей принцип є застосовним не тільки до відносин державних органів з громадянами держави, а й до інших правовідносин, у яких держава здійснює контроль за дотриманням встановлених нею правил, оформлених у вигляді законодавства, зокрема, трудового. Саме державою визначено правила оформлення роботодавцями, незалежно від форми власності, найманих працівників на роботу, обов`язок видачі та ведення трудових книжок, порядок внесення до них записів про роботу.

Застосовуючи принцип «належного урядування» до відносин роботодавця та найманого працівника, суд дійшов висновку, що заявник не повинен нести відповідальність за помилки осіб, які неналежним чином виконали обов`язки по веденню трудової книжки заявника та внесення відомостей про її ім`я та по батькові в первинні документи по прийому і звільненню з роботи, переміщень і переведень, обліку робочого часу та нарахованої заробітної плати.

Судом встановлено, що згідно з повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 09.04.2024 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, копія якого є в матеріалах справи, заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , при народженні мала прізвище ОСОБА_3 (а.с. 12).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 07.05.1988 уклала шлюб з ОСОБА_7 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, і змінила прізвище на « ОСОБА_4 ». (а.с.16).

Судом на підставі паспорту серії НОМЕР_3 , виданого Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 30 серпня 2005 року, копія 1-7 та 12-13 сторінок якого є в матеріалах справи (а.с.6-7), встановлено, що заявницею є громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має ідентифікаційний номер в Державному реєстрі фізичних осіб НОМЕР_4 , що підтверджується копією картки фізичної особи, виданої 01.02.2013 (а.с.7).

Судом встановлено, що у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , виданому Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетрвській області 30 серпня 2005 року, та у картці платника податків прізвище, ім`я та по батькові заявника записано як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, розбіжності в написанні прізвища заявника у свідоцтві про народження і паспорті та трудовій книжці пов`язані лише з неправильним перекладом її прізвища з української мови на російську: « ОСОБА_4 » переклали як « ОСОБА_4 ». Цей висновок суду підтверджується тим, що на сторінках 1 та 2 паспорту заявника зазначене її прізвище відповідно українською та російською мовами однаково - « ОСОБА_4 ».

Враховуючи, що в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , оформленій 02 вересня 1983 року, російською мовою з помилками зазначене як дошлюбне прізвище ОСОБА_2 замість вказаного у свідоцтві про народження та у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу прізвища ОСОБА_3 , так і шлюбне прізвище ОСОБА_4 замість вказаного у у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу та паспорті громадянина України серії серії НОМЕР_3 , виданому Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетрвській області 30 серпня 2005 року, прізвища ОСОБА_4 і підстав вважати, що ця трудова книжка належить іншій особі, немає, суд дійшов висновку про задоволення заяви.

У п. 45 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Таким чином, суд поза розумним сумнівом встановив, що досліджені ним належні та допустимі докази є достатніми для висновку про належність заявнику документів, вказаних у її заяві.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, , місцезнаходження: 49094, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , правовстановлюючого документу: трудової книжки серії НОМЕР_1 , оформленої 02.09.1983р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда