Справа №496/4951/23
Провадження по справі №2/498/131/25
03 квітня 2025 року сел. Велика Михайлівка Одеська область
Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді - Чернецької Н.С.,
за участю секретаря судового засідання Попович М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України в сел. Велика Михайлівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення,
Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань не надав.
Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 червня 2020 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченогоч.2 ст.125 КК України закрито на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим.
Згідно висновку фахівця в галузі судової медицини №14 від 27.04.2020 року у ОСОБА_1 були виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, численні синці і садна голови, садно у ділянці лівого плечового суглобу, забиття м`яких тканин клітини в проекції верхньої половини груднини. Перелічені ушкодження спричинені в результаті неодноразових дій тупим предметом (предметами), можливо у зазначений вище час 26 квітня 2020 року. Виявлені у ОСОБА_1 ушкодження спричиняють короткочасний розлад здоров`я/тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні/ і за вказаним критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Згідно висновку експерта №36 від 10.06.2020 року встановлено, що у ОСОБА_1 були виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, численні синці і садна голови, садно у ділянці лівого плечового суглобу, забиття м`яких тканин клітини в проекції верхньої половини груднини. Перелічені ушкодження спричинені в результаті неодноразових дій тупим предметом (предметами), можливо у зазначений вище час 26 квітня 2020 року. Характерні особливості предметів, що травмували, у наявних ушкодженнях не відобразилися. Це, однак, не виключає можливості заподіяння даних ушкоджень від ударів кулаками, взутими ногами. Зокрема, травма у ділянці голови могли утворитись від ударів кулаками, а забиття м`яких тканин в проекції груднини від взутої ноги. Різностороння локалізація та численність ушкоджень голови виключають можливість їх утворення з висоти «власного зросту» на тверду поверхню, локалізація інших ушкоджень, а саме: синця на передній частині плечового суглобу і забиття м`яких тканин в проекції груднини повністю виключають можливість їх утворення при падінні на поверхню.
Згідно Повідомлення про розірвання договору цивільно-правового підряду від 26.06.2020 ТОВ «ТРЦ Мармелад» повідомило ОСОБА_1 про розірвання договору цивільно-правового підряду від 01.04.2020 р. в односторонньому порядку, через настання форс-мажорних обставин. ОСОБА_1 повідомив про неможливість виконання зазначеного договору внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_2 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я і пов`язану з цим реабілітацію.
Згідно виписки від 20.05.2020 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 перебував в амбулаторно-поліклінічному закладі з діагнозом: ГЗЧМТ, струс головного мозку середньої важкості.
Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 встановлено, що 14.12.2020 року його було звільнено у зв`язку із закінченням строку трудового договору ч. 2 ст. 36 КЗпП України.
В судовому засіданні було досліджено кримінальне провадження витребуване ухвалою суду за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України, в якому ОСОБА_1 було визнано потерпілим.
Відповідно до частини 1 статті 15, частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Щодо позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди, зокрема, майнової є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.
Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.
Згідно частини першої статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
При цьому, нормами КПК України не передбачено вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження у справі.
Разом з тим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим не є реабілітуючою підставою, а тому в такому разі потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної злочином шкоди в порядку цивільного судочинства.
Згідно вимог частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України. В результаті умисних дій ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, численні синці і садна голови, садно у ділянці лівого плечового суглобу, забиття м`яких тканин клітини в проекції верхньої половини груднини. Виявлені у ОСОБА_1 ушкодження спричиняють короткочасний розлад здоров`я/тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні/ і за вказаним критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Так, обґрунтовуючи наявність майнової шкоди у розмірі 74 960,96 грн., яка підлягає спричиненням ушкодженням здоров`я, зокрема, втраченого заробітку та придбання лікарських засобів та проходження лікування, позивач надав суду медичну документацію, договір цивільно-правового підряду та повідомлення про розірвання договору цивільно-правового підряду.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на відшкодування втраченого заробітку (доходу) та підстав для стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на придбання лікарських засобів.
Згідно із частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.89, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) шкоду завдану внаслідок кримінального правопорушення в розмірі 74 960,96 грн., яка складається з: кошти на амбулаторне лікування 13 500,00 грн., інфляційні витрати 6 739,96 грн., 3% річних 1 158,00 грн., втрачений заробіток 4 723, 00 грн., втрачений заробіток (дохід) 48 840,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Великомихайлівським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 10 квітня 2025 року.

Суддя Н.С. Чернецька