УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 рокуСправа № 495/6171/14-ц
Номер провадження 4-с/495/4/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

за участю секретаря судових засідань Дущенко Д.О.,

скаржника ОСОБА_1 ,

заступника начальника Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сердюк І.О.,

державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанової А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Степанової Анастасії Миколаївни,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із зазначеною скаргою, в якій просить:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанової Анастасії Миколаївни щодо перевищення її повноважень;

- зобов`язати державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанову Анастасію Миколаївну повернути надмірно стягнуті кошти;

- стягнути з державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанової Анастасії Миколаївни на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 гривень.

Скарга мотивована тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Громадського об`єднання громадян «Вчитель», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про усунення перешкод у користуванні частиною будинку та стягнення моральної шкоди було стягнуто у рівних частках з відповідачів:

- моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.

- судовий збір у розмірі 600,00 грн.

- витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 6 000,00 грн.

Тобто, на думку скаржника, загальний розмір грошових коштів, що мав бути стягнутий за даним рішенням суду з кожного з відповідачів, становить 8 600,00 гривень. При цьому, вказана сума (8 600,00 грн.) мала бути стягнута з відповідачів у рівних частках.

Однак, на теперішній час державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степановою Анастасією Миколаївною стягнуто з кожного із відповідачів вказану суму (тобто по 8600,00 гривень) в повному обсязі з врахуванням витрат за відкриття виконавчих проваджень.

Тобто, державним виконавцем було стягнуто 8 600,00 гривень з ОСОБА_1 , що суперечить ухваленому рішенню суду.

20.02.2025 року Орлову Є.В. на телефон надійшло повідомлення від банку «Приватбанк», що на його рахунку заблокована сума 9729,00 грн, після цього він прийшов безпосередньо до державного виконавця Степанової А.М. з метою роз`яснення цього факту. На що він отримав відповідь, що це не помилка державного виконавця і йому потрібно звертатися до суду за роз`ясненням рішення, хоча при цьому державний виконавець Степанова А.М. продемонструвала йому виконавчий лист, в якому містилась фраза «стягнути у рівних частках» та була наведена загальна сума до стягнення, яка складалася з 600 грн., 2000 грн. та 6000 грн.

Наступного дня, тобто 21.02.2025 року, з рахунку ОСОБА_1 в Приват банку була списана сума 9 729,00 гр. (8600грн. +13%), про що він отримав повідомлення в особистому кабінеті Приват24. Після цього в той же день, на цьому ж рахунку була заблокована сума ще в 9 729,00 грн.

24.05.2025 року ОСОБА_1 прийшов до державного виконавця Степанової А.М. з приводу того, що з 20.02.2025 року по 24.02.2025 року у нього на рахунку в Приват банку було заблоковано доступ до загальної суми 19 458,00 грн. При цьому за рішенням суду (його частка) плюс витрати державного провадження повинні складати 972 грн. 90 коп., які він, як він пояснив, був готовий добровільно погасити.

Таким чином, станом на 03.03.2025 року з рахунку ОСОБА_1 в Приват банку державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степановою Анастасією Миколаївною стягнуто 9 729,00 грн. замість 860,00 гривень.

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що через такі дії державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанової А.М. щодо перевищення її повноважень він зазнав моральної шкоди, оскільки належні йому грошові кошти були заблоковані, він не мав змогу ними користуватись , сплачувати комунальні послуги, що порушило звичний уклад його життя.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, було присуджено стягнути у рівних частках з відповідачів моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн., судовий збір у розмірі 600,00 грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 6 000,00 грн. Однак, державним виконавцем Степановою А.М. було стягнуто з кожного із відповідачів по 8 600,00 гривень та втрати на виконавче провадження. Він неодноразово звертався до державного виконавця Степанової А.М., та пояснював, що виникла помилка, та що з його карткового рахунку було два рази заблоковано суму 9 729,00 грн, тобто було заблоковано загальну суму у розмірі 19 458,00 грн. Він неодноразово звертався до державного виконавця з проханням зняти арешт з повторно заблокованої суми 9 729,00 грн та повернути першу суму (яка вже була знята), однак на це прохання отримав відмову. Та, як пояснила державний виконавець, з другої суми арешт буде знято, а перша сума вже надійшла позивачу- стягувачу ОСОБА_2 , та для зняття арешту та повернення суми йому потрібно звертатися до суду. На даний час з його рахунку державним виконавцем стягнуто 9 729,00 грн., хоча відповідно до рішення суду його частка плюс витрати державного провадження повинні були складати 972 грн 90 коп. Також додав, що неодноразово приходив до державного виконавця та намагався вирішити спірне питання мирним шляхом, однак, отримував відмову. Також зазначив, що він зазнав моральної шкоди внаслідок неправомірних дій державного виконавця Степанової А.С., що порушило звичний уклад його життя, викликало нервові стреси, та необхідність звертатись до різних інстанцій для вирішення цього питання. У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 пояснив, що надмірно стягнуті з нього грошові кошти йому були повернуті 07 березня 2025 року, тому просив не розглядати вимоги скарги в частині зобов`язання з державного виконавця повернути на його користь надмірно стягнуті грошові коштів. Інші вимоги його скарги підтримав та просив скаргу задовольнити.

У судовому засіданні заступник начальника Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сердюк І.О. пояснила, що зі скаргою не погоджується у повному обсязі та вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки державний виконавець дотримувалась всіх вимог щодо відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем не булі перевищені повноваження державного виконавця, а надмірно стягнуті кошти були повернуті боржнику. Зазначила, що всі виконавчі дії щодо стягнення за вищевказаним виконавчим документом приведені у відповідність до вимог статей Закону України «Про виконавче провадження». Посилання скаржника щодо перевищення повноважень державного виконавця ОСОБА_11 , а також стягнення на користь скаржника моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні державний виконавець Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанова А.М. пояснила, що вона дотримувалась всіх вимог закону при відкритті виконавчого провадження, і нею не булі перевищені повноваження державного виконавця. Також додала, що їй була не зрозуміла резолютивна частина рішення суду, у зв`язку з чим вона згодом звернулась до суду із заявою про роз`яснення рішення суду. Зазначила, що при виконанні виконавчих документів вона дотримувалась вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Суд дослідивши та перевіривши докази, заслухавши думку сторін, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 жовтня 2020 року, уточнений зустрічний позов ОСОБА_2 до Громадського об`єднання громадян «Вчитель», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про усунення перешкод у користуванні частиною будинку та стягнення моральної шкоди задоволено.

Усунено перешкоди ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 18.02.2005 року Білгород-Дністровським МВ ГУМВ України в Одеській області, у користуванні 25/1000 частин громадського будинку-будівлі під літерою «А» б/н, оздоровчо-розважальний комплекс ГОГ «Вчитель», яка розташована по АДРЕСА_1 , зокрема приміщеннями №№39,40,41 (кімната АДРЕСА_2 , приміщеннями №№87,88,89 (кімната №25), а також терасою І, ІІ, сходовими маршами, які розташовані на земельній ділянці площею 1000 кв.м..

Зобов`язано відповідачів - Громадське об`єднання громадян «Вчитель», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за їх рахунок зняти грати, які встановлені на терасах І, ІІ та надати ОСОБА_2 вільний доступ для користування терасами І, ІІ, сходовими маршами.

Заборонено відповідачам - Громадському об`єднанню громадян "Вчитель", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 створювати у цьому перешкоди.

Зобов`язано відповідачів - Громадське об`єднання громадян «Вчитель», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за їх рахунок знести незаконно споруджену самочинну споруду, яка розташована на терасі І та впритул прилягає до стіни приміщення кімнати №11, яка належить ОСОБА_2 .

Стягнуто у рівних частках з відповідачів Громадського об`єднання громадян «Вчитель», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.

Стягнуто у рівних частках з відповідачів Громадського об`єднання громадян «Вчитель», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 судові витрати по справі, а саме : сплачену ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі 600,00 гривен та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 6 000,00 гривень.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12.06.2024 року, апеляційну скаргу представника ОСОБА_13 - адвоката Бобрешової Світлани Анатоліївни залишено без задоволення. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 жовтня 2020 року залишено без змін.

Державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степановою А.М. (надалі-виконавець) 20 лютого 2025 року на підставі виконавчого листа №495/6171/14-ц від 11.12.2024 року, що виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області відкрито виконавче провадження ВП№77259250.

20.02.2025 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 мінімальних витрат на проведення виконавчих дій на суму 269 гривень.

20.02.2025 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 860,00 гривень.

20.02.2025 року державним виконавцем винесено постанову про арешт всього майна боржника ОСОБА_1 , яка направлена у відповідні банківські установи для виконання.

20.02.2025 року на адресу боржника ОСОБА_1 спрямований виклик щодо явки до державного виконавця.

20.02.2025 року, з метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 та виявлення офіційних доходів, на які можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу, державним виконавцем надано запити до державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями, до Державної фіскальної служби про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів. Також була сформована Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з метою виявлення у боржника нерухомого майна, яке належить йому на праві власності.

За результатами проведеної перевірки майнового стану встановлено, що у боржника ОСОБА_1 наявне рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки: MUSSTANG, модель: МТ200-8, категорія: МОТОЦИКЛ, колір: БІЛИЙ, рік виробництва: 2020, номер шасі НОМЕР_2 .

Боржник офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату в Одеському національному економічному університеті, пенсію не отримує.

21.02.2025 року, державним виконавцем сформовано платіжну інструкцію на списання грошових коштів в розмірі 9729,00 грн

21.02.2025 року на депозитний рахунок Відділу надійшли списані з розрахункових рахунків боржника ОСОБА_1 кошти в сумі 9729,00 грн.

24.02.2025 року, державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника, яка направлена у відповідні банківські установи для виконання.

Суд звертає увагу на те, що Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону N 1404-VIII).

Відповідно до ч.1 п.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» - відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких становлюються Законом України"Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.1 п.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно п.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно п.п.1;2;3;4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до п.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення.

Отже, особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Таким чим чином, якщо державний виконавець сумнівається щодо правильності виконання рішення, вона відповідно до п. 1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» має право подати до суду заяву про роз`яснення рішення суду, щоб уникнути порушень.

Однак, як вбачається із матеріалів справи та було встановлено у судовому засіданні, державний виконавець Степанова А.М. спочатку виконала рішення суду на власний розсуд, а саме стягнула з боржника ОСОБА_1 суму у розмірі 9 729,00 грн.

Заява про роз`яснення вищевказаного рішення суду була подана до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 25 лютого 2025 року, тобто через 4 дня після стягнення надмірних коштів з боржника ОСОБА_1 А , що є порушенням ст. 19 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження».

У рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.10.2020 року, та відповідно у виконавчому листі, який виданий на підставі цього рішення, зазначено про стягнення коштів з відповідачів у рівних частках, але, державний виконавець Степанова А.М. стягнула всю суму заборгованості з боржника ОСОБА_1 , чим порушила його право на справедливий розподіл боргу.

Згідно ч.1 ст.447 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч.3 ст.450 ЦПК України, якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3, п.18 постанови №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Враховуючи, що державний виконавець Степанова А.М. за наявності незрозумілої їй частини рішення суду не вжила заходів щодо з`ясування усіх вищевказаних обставин, вчасно не звернулася до суду із заявою про роз`яснення рішення суду, а відкрила виконавче провадження та здійснила накладення арешту та стягнення грошових коштів, чим порушила процедуру виконання рішення суду, тому суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанової Анастасії Миколаївни щодо стягнення з ОСОБА_1 суми 9 729,00 гривень є неправомірними.

Щодо стягнення з державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанової Анастасії Миколаївни на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 гривень, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, §47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Правові норми, які регулюють відносини між державним виконавцем та іншими учасниками виконавчого провадження, містяться у Законі України «Про виконавче провадження».

Розгляд скарг на рішення, дії, або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та вирішення ряду питань виконавчого провадження за зверненнями його учасників, Законами України «Про виконавче провадження», «;Про державну виконавчу службу» віднесено до компетенції суду.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Цивільним процесуальним законодавством визначено спеціальний порядок розгляду скарг, предметом яких є судовий контроль за виконанням судових рішень, який врегульовано Розділом 7 ЦПК України.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Інститут судового контролю (Розділ VII ЦПК України) має на меті контроль за дотриманням та поновленням порушених права сторін виконавчого провадження.

Відтак, судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах це особлива форма правосуддя, де процесуальна діяльність суду пов`язана із виконанням судових актів у цивільних справах, яка здійснюється у формі процесуального контролю за законністю рішень, дії або бездіяльності посадових осіб та органів державної виконавчої служби у виконавчому провадженні шляхом розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність виконавців та різних позовів як важливої гарантії захисту права особи після набуття судовим рішенням чинності.

Частиною другою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: про відкриття провадження у справі; щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; про судові виклики та повідомлення; про судовий розгляд; щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що в межах розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не може розглядати питання про відшкодування моральної шкоди або інших збитків, приймаючи ухвалу, постановленою за результатами розгляду скарги, в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Проте, у разі завдання шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця особа має право звернутися до суду з позовом про відшкодуванням шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади (статті 1174, 1166, 1167 ЦК України).

Такі справи повинні розглядатись у позовному порядку шляхом пред`явлення позову, оскільки є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, як у цій справі, у державного виконавця.

Отже, оскільки Розділом 7 ЦПК України визначено предмет оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, а вирішення питань щодо наявності та розміру моральної шкоди може бути встановлено за участю фізичних, юридичних осіб і держави, що вказує на наявність спору між сторонами, тому заявлені вимоги у рамках вказаної скарги про стягнення моральної шкоди з державного виконавця не можуть бути вирішені по суті, оскільки передбачають позовне провадження.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Суди розглядають справи за такими скаргами у передбаченому розділом VII ЦПК України порядку, незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або іншим чином впливати на їх розгляд.

Втім, особливістю цивільного процесуального законодавства є наявність окремого провадження виду непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною і визначальною відмінністю цього провадження є відсутність спору про право (за частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду).

Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пунктах 74, 75 постанови від 14 грудня 2021 року у справі №344/16879/15-ц (провадження № 14-31цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила: «Якщо ж спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства, і виконавець звернувся до суду цивільної юрисдикції (як у цій справі), то підстави для закриття провадження за пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України відсутні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.07.2023 у цій справі погоджується з висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду про те, що поняття «спір про право», наявність якого є підставою для залишення заяви без розгляду, а не закриття провадження у справі, передбачено в окремому провадженні. Натомість розділ VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України не регулює дії суду у випадках, коли виконавець звертається до суду в порядку цього розділу за наявності матеріального спору, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. Отже, у ЦПК України наявна прогалина, яку належить заповнити шляхом застосування за аналогією закону частини шостої статті 294 ЦПК України, відповідно до якої якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Тому якщо під час розгляду подання виконавця або скарги в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України суд дійде висновку про наявність спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає подання або скаргу без розгляду і роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах. Такий висновок узгоджується з висновком, сформульованим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №1421/5229/12-ц (провадження № 14-194цс18) про залишення позову без розгляду».

Встановлено, що у скарзі ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанової А.М. серед іншого, заявлено вимоги про відшкодування моральної шкоди, які, як було встановлено вище, не можуть бути розглянуті судом у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, а тому, підлягають залишенню без розгляду.

Керуючисьст.ст. 259-260, 447, 449-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанової Анастасії Миколаївни - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанової Анастасії Миколаївни щодо стягнення з ОСОБА_1 суми у розмірі 9729,00 гривень. .

Скаргу ОСОБА_1 в частині стягнення з державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанової Анастасії Миколаївни на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 гривень залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди в порядку позовного провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду можу бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 07.04.2025 року.

Судд Юлія ШЕВЧУК