ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2774/25 Справа № 211/7302/23 Суддя у 1-й інстанції - Юзефович І. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 211/7302/23

Дніпровський апеляційний суд ускладі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Щербачов Андрій Петрович, на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2024 року, яке ухвалено суддею Юзефович І.О. у м. Кривому розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Позовна заява мотивована тим, що у період з вересня 2015 року по вересень 2023 року позивачем здійснювалося утримання будинку і споруд та прибудинкової території багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач не здійснювала платежі за утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у сумі 136 995 грн 27 коп, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати в сумі 2 684 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з управління будинків, споруд та прибудинкової територій, яка виникла за адресою: АДРЕСА_2 , за період з вересня 2015 року по вересень 2023 року в сумі 136 995 гривень 27 копійок та судовий збір у сумі 2 684 грн 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Щербачов А.П., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах даної справи міститься відповідь на запит про надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі, про - ОСОБА_1 , згідно з яким остання зареєстрована за адресою у Центрально-міському районі міста Кривого Рогу, тому суд першої інстанції всупереч вимогам ст.27 ЦПК України відкрив провадження у справі та здійснено її розгляд та прийнято рішення, що є грубим порушенням процесуального права.

Апеллянт зазначає, що на виконання п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житловокомунальні послуги» між ТОВ «Комбінат благоустрою» та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 56 від 01 липня 2013 року за адресою АДРЕСА_1 , до матеріалів справи долучено копії вимоги позивача та попередження про сплату заборгованості. Рахунки на оплату за 2020-2021 р.р. від ТОВ «Комбінат благоустрою» адресовані на адресу ФОП ОСОБА_2 , що свідчить про те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Також вказує, що у матеріалах справи відсутні докази підтвердження того, що ТОВ «Комбінат благоустрою» призначено управителем на конкурсних засадах будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що дії з передачі багатоквартирного житлового будинку в управління ТОВ «Комбінат благоустрою», оформлені незаконно, оскільки це не відповідає положенням Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Закону України Про внесення зміни до статті 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та є таким, що порушує права співвласників багатоквартирного на здійснення управління спільним майном, тобто проведення діяльності, спрямованої на належну експлуатацію, ремонт та утримання приміщень багатоквартирного будинку відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Крім того апелянт зазначає, що позивачем визначено позовні вимоги про стягнення боргу починаючи з 2015 року, тому є всі підстави вважати про пропущення строків позовної давності, а отже є підстави для відмови у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване на переконання представника позивача, апеляційну скаргу представника відповідача - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Щербачова А.П., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника ТОВ «Комбінат благоустрою» - Шкарбатюк С.В., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 з 31 серпня 2015 року є власником приміщення АДРЕСА_3 (а.с. 18).

Відповідач є споживачем послуг, що надаються ТОВ «Комбінат благоустрою» за вказаною адресою, у тому числі у період з вересня 2015 року по вересень 2023 року.

Будинок по АДРЕСА_1 , належить до території обслуговування ТОВ «Комбінат благоустрою».

Із розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що відповідач за період з вересня 2015 року по вересень 2021 року не здійснювала оплату за отримані за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, що й призвело до утворення заборгованості у сумі 136 995,27 грн. (а.с. 31, 32).

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2022 року за заявою ОСОБА_1 було скасовано судовий наказ № 211/7622/21 за вимогою ТОВ «Комбінат Благоустрою» про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року (а.с. 19).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у встановлені законом строки, не вносила плату за отримані житлово-комунальні послуги, а тому заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Отже, у спорі, пов`язаному із стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, підлягають встановленню обставини щодо підстав, кількості, якості надання комунальних послуг, а також щодо розміру фактичної заборгованості споживача.

Суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши наявність порушеного права Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою», дійшов правильного висновку про те, що у відповідача наявна заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з управління будинків, споруд та прибудинкової територій, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком, яким підтверджено розмір боргу та факт невнесення відповідачем за вказаний період оплати за надані житлово-комунальні послуги з управління будинків, споруд та прибудинкової територій, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з управління будинків, споруд та прибудинкової територій.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляійної скарги про те, що відповідач ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі, оскільки з 31 серпня 2015 року відповідач ОСОБА_1 є власником приміщення АДРЕСА_3 , що зобов`язує відповідача, як власника, нести витрати за утримання належного їй майна (а.с. 18).

Посилання на наявність договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 56 від 01 липня 2013 року за адресою АДРЕСА_1 , укладеного між ТОВ «Комбінат благоустрою» та ФОП ОСОБА_2 , не свідчить про те, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки саме відповідач з 31 серпня 2015 року є влаником приміщення 193 у будинку АДРЕСА_1 .

Також колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляійної скарги про те, що справу розглянуто з порушенням правил підсудності, оскільки нерухоме майно, яке належить відповідачу, розташоване в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, тому, відповідно до п.1 ст. 30 ЦПК України, справа підлягає розгляду судом за місцезнаходженням майна.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що доказів того, що будинок по АДРЕСА_1 , не належить до території обслуговування ТОВ «Комбінат благоустрою», відповідачем суду не надано.

Разом з тим позивачем, на підтвердження того, що управителем будинку по АДРЕСА_1 є саме ТОВ «Комбінат благоустрою», надано укладений 28 лютого 2013 року між позивачем та Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради договір, згідно якого позивач здійснює управління будинком, спорудою або группою будинків натериорії відповідного району, забезпечує його належну експлуатацію та надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території.

Також відповідачем не надано доказів того, що ТОВ «Комбінат благоустрою» не наддавались послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим позивачем по справі було надано суду першої інстанції рішення Виконавчого комітету Криворізької міської Ради про вставнолення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються населенню м. Кривого Рогу ТОВ «Комбінат благоустрою» від 14 грудня 2011 року та 12 квітня 2017 року, ціну на послуги з управління багатоквартирними будинками Довгинцівського району та перелік складових послуг та тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.14-17).

Разом з тим, відповідачем, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, заявлено про застосування позовної давності, на що судом першої інстанції уваги не звернув.

Так, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Частиною 1 ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2022 року за заявою ОСОБА_1 було скасовано судовий наказ № 211/7622/21 за вимогою ТОВ «Комбінат Благоустрою» про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року (а.с. 19).

Таким чином, заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з управління будинків, споруд та прибудинкової територій має бути розрахована за період з лютого 2019 року по вересень 2023 року.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та діяв й на час ухвалення оскаржуваного рішення суду.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину.

У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом.

За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року.

Оскільки, перебіг трирічної позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за лютий 2019 року закінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом щодо стягнення заборгованості за період з квітня 2017 року.

Отже, позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період, починаючи з квітня 2019 року, у зв`язку з чим вимоги щодо стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з управління будинків, споруд та прибудинкової територій, яка виникла за адресою: АДРЕСА_2 , підлягають задоволенню за період з квітня 2017 року по вересень 2023 року в сумі 122 712,18 грн.

При цьому позивачем пропущено строки звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з управління будинків, споруд та прибудинкової територій, яка виникла за адресою: АДРЕСА_2 за період з вересня 2015 року по квітень 2017 року, яка не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає часковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню з ухваленням в нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з управління будинків, споруд та прибудинкової територій, яка виникла за адресою: АДРЕСА_2 , за період з квітня 2017 року по вересень 2023 року в сумі 122 712,18 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 2 684 грн, що є мінімальною ставкою судового збору за подання позивачем даного позову.

Разом з тим, пропорційно задоволення апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 418,95 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Щербачов Андрій Петрович, - задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2024 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з управління будинків, споруд та прибудинкової територій, яка виникла за адресою: АДРЕСА_2 , за період з квітня 2017 року по вересень 2023 року в сумі 122 712 (сто двадцять дві тисячі сімсот дванадцять) гривень 18 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» судовий збір у сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 60 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» на користь ОСОБА_1 418 (чотириста вісімнадцять) грн 95 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: