Номер справи 243/2139/25
Номер провадження 2/243/823/2025
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

« 15» квітня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Чернікової Ю.К.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 08 березня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» і фізичною особою ОСОБА_2 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № . Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.2 Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі: 9 000,00 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п.2.6.1., п.2.6.2. та 2.6.3. цього Договору, його додатків. Тип позики - кредит; мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби; строк кредиту (строк дії Договору) - 360 днів; дати надання кредиту: 08.03.2024 року або наступний за ним календарний день; стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору. Позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору Позики не виконав, в той час як Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав Відповідачу грошові кошти в розмірі 9 000,00 гривень. В той же час Відповідач всупереч умовам договору Позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму Позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Отже, станом на день подання цієї Позовної заяви заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 74 340,00 гривень: 9 000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 65 340,00 гривень заборгованість за процентами.

Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованість за договором позики в розмірі 74 340,00 грн., а також судові витрати по справі у сумі 2422,40 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Представником відповідача було надано клопотання про проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача, ОСОБА_3 належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без її участі, в задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

03 квітня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Погасій С.М., яка діє на підставі доручення від 25 березня 2025 року за №004-2303089, надано відзив на позовну заяву ТОВ «Іннова Фінанс», в якому зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими, безпідставними і такими що не підлягають до задоволення. Позивачем не надано доказів виконання ним власного обов`язку з видачі кредитних коштів згідно договору № від 08.03.2024 року. ТОВ «Іннова Фінанс» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами не здійснює. Відповідач вважає, що згідно з умовами договору № саме кредитодавець зобов`язаний надати кредит особисто, шляхом безготівкового перерахування. Надана Позивачем довідка ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» не відповідає ст. 19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», ст. 78 ЦПК України, з неї неможливо встановити відправника і отримувача коштів, вона не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки у ній не зазначені повні реквізити сторін платежу, неможливо встановити платника та його рахунок, отримувача та його рахунок. При цьому, доказів того, що ТОВ «Іннова Фінанс» мало ліцензії на проведення безготівкових фінансових операцій, видачу фінансових кредитів, позик і могло станом на 08.03.2024 року виконати безготівковий переказ кредитних коштів відповідно до договору №, або видати позику самостійно, Позивачем суду не надано. Крім того, Позивач просить суд стягнути з Відповідача проценти, що значно перевищують розмір заборгованості за тілом кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Враховуючи викладене, просили відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

08 квітня 2025 року позивач надав відповідь на відзив, в якій вказав, що відповідач всупереч умовам договору Позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом ЦК України) свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму Позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору Позики не виконав, в той час як Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав Відповідачу грошові кошти в розмірі 9 000,00 гривень. Станом на дату підготовки позовної заяви (включно), заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 74 340 грн. 00 коп.: 9 000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 65 340 грн. 00 коп. заборгованість за процентами. Разом: 74 340 грн. 00 коп., проценти нараховувалися по 03.03.2025 року включно. Перерахування Позичальнику кредитних коштів у розмірі 9 000,00 гривень, в рамках виконання умов Договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної Відповідачем під час укладання Договору, що підтверджується Довідкою про перерахування коштів, виданою ТОВ ФК «К онтрактовий Дім», з яким у ТОВ «Іннова Фінанс» укладено договір №160523/1 від 16 травня 2023 року, відповідно до якого ТОВ «Іннова Фінанс» доручає ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» здійснювати перекази коштів (Платежів) з використанням Реєстру виплат на користь Отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send. Згідно п.3.2.8 ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» надає ТОВ «Іннова Фінанс» у разі надходження запиту (на електронну пошту ФК та іншими каналами зв`язку) документ (и), що підтверджує(ють) здійснення переказу коштів (Платежу) отримувачу (ам). Разом з тим, оскільки ТОВ «Іннова Фінанс» є юридичною особою, яка відповідно до законодавства України є небанківською фінансовою установою та внесена до Державного реєстру фінансових установ у порядку, установленому законодавством України, - у Позивача відсутня можливість надати інформацію щодо повного номеру картки, на яку було здійснено перерахування кредитних коштів. В зв`язку з викладеним, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 08 березня 2024 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Іннова Фінанс» договір надання грошових коштів у позику № шляхом його підписання, додатку № 1 до нього і паспорту споживчого кредиту, наклавши на такі одноразові ідентифікатори, внаслідок чого отримав кредит на споживчі потреби в сумі 9 000,00 грн. строком на 360 днів зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 2,2 % за кожен день користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 2.2 Договору позики, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно з п. 3.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 .

Додатком 1 до договору про надання споживчого кредиту № від 08.03.2024 сторонами визначено Графік платежів.

Анкетою-клієнта ОСОБА_2 також визначено суму кредиту 9000,00 грн. та вказані реквізити електронного платіжного засобу відповідача для зарахування кредитних коштів НОМЕР_1 .

Договором про надання грошових коштів у позику № від 29.05.2024 визначено, що заявка-анкета заповнюється з метою вчинення електронного правочину, ідентифікації в ІКС Товариства, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та містить необхідні дані для прийняття кредитодавцем рішення щодо видачі чи відмови у видачі кредиту ( п. 1.11).

Відповідно до п. 2.1 вказаного кредитного договору, укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт, ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку, передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний ним при вході та/або протягом періоду обслуговування в товаристві.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16 вересня 2024 року, основним видом економічної діяльності ТОВ «Іннова Фінанс» є 64.92 Інші види кредитування.

16 травня 2023 року між ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (надалі «ФК») та ТОВ «Іннова Фінанс» (надалі «Клієнт») було укладено договір №160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів, відповідно до якого клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням Реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send.

Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 31 березня 2025 року, на ім`я ОСОБА_2 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 08 березня 2024 року здійснено переказ коштів в сумі 9 000,00 грн.

Кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № від 08.03.2024 року, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №19790-1354-92648515 від 08.03.2024 року.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість відповідача за вказаним договором становить 74 340,00 грн. та складається з 9 000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 65 340,00 грн. заборгованості по відсоткам, які нараховані за період з 08.03.2024 року по 03.03.2025 року.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина 2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Матеріли справи містять підписаний ОСОБА_2 договір надання грошових коштів у позику № від 08.03.2024 року та паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит).

Суд звертає увагу на те, що в укладеному договорі зазначено номер телефону відповідача, аналогічний тому, що зазначений ним у його відзиві на позовну заяву.

У постанові Верховного Суду від 7.10.2020 по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Крім цього, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику (постанова ВС від 20.03.2024 у справі № 229/1727/21).

Матеріалами справи підтверджено факт укладення 08.03.2024 року договору № про надання грошових коштів у позику саме між ОСОБА_2 та ТОВ «Іннова Фінанс».

Заперечуючи проти укладеного оспорюваного правочину, відповідачем не було представлено жодного доказу та не спростовано факту укладення між ним та кредитором згаданого договору і отримання коштів на підставі такого договору.

Вищезгаданий правочин укладався з зазначенням в ньому персональних даних відповідача, про втрату яких останній не заявляв, так само як і не заявляв про вчинення щодо нього будь яких шахрайських дій зі сторони третіх осіб.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що вищенаведений кредитний договір, який був укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», так само як і при укладенні договору в паперовій формі, сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Не можна погодитися з доводами відповідача, щодо недоведеності позовних вимог ТОВ «Іннова Фінанс», не надання первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту.

За змістом п.3.1 договору між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_2 надання грошових коштів у позику від 08.03.2024 року № , анкети клієнта ОСОБА_2 , позичальником зазначено номер банківського рахунку/банківської картки для переказу коштів НОМЕР_1 .

Згідно з квитанцією до платіжної інструкції №19790-1354-92648515 від 08.03.2024 року, ТОВ ФК «Контрактовий дім» 08.03.2024 року на картковий рахунок № НОМЕР_1 було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 9 000 грн.

Зазначені реквізити банківської карти вказані у анкеті клієнта ОСОБА_2 та співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у договорі № від 08.03.2024 року.

Доказів того, що банківська картка з відповідним номером відповідачу не належить, матеріали справи не містять. Не надано відповідачем і доказів того, що на його картку № НОМЕР_1 не було перераховано 08.03.2024 року суму у розмірі 9000 грн.

Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, і він мав можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Іннова Фінанс» надало належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем.

Однак, суд не може в повній мірі погодитися з наданим позивачем розрахунком заборгованості, виходячи з наступного.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Зі змісту ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

У відповідності до ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Статтею 1 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено терміни, зокрема 1-1) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; 1-2) денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023 року, та яким внесено зміни до ЗУ «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

У п. 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ визначено необхідність надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.

Отже, починаючи з 25.12.2023 року (наступний день після набрання Законом № 3498-ІХ чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором не може перевищувати 1 %.

При цьому, надавачі фінансових послуг, яким зокрема є позивач, зобов`язувалися привести свою діяльність у відповідність вищевказаних змін.

У той же час, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Водночас, позивач незважаючи на те, що кредитний договір № від 08.03.2024 року, який укладено після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, не привів свою діяльність, а також умови укладених ним договорів відповідно до вимог чинного законодавства в частині нарахування щоденної процентної ставки і продовжив після 22.04.2024 року нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 2,2 % на день, що перевищувало максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки, визначений законодавством.

З огляду на наведене, вказані вище дії позивача безумовно порушували права відповідача порівняно з іншими споживачами фінансових послуг, а положення кредитного договору в частині нарахування з 22.04.2024 року щоденної відсоткової ставки у розмірі 2,2 % на день значно перевищують встановлений максимальний розмір денної процентної ставки за кредитним договором у розмірі 1 % та були несправедливими, а тому при вирішенні даного спору такі підлягатимуть зміні з врахуванням положень законодавства.

Суд погоджується із умовами кредитного договору щодо нарахування відповідачу за період з 08.03.2024 року по 22.04.2024 року відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % на день, які становлять 9 108,00 грн. (46 днів * 198 грн.).

Однак, починаючи з 23.04.2024 року нарахування відсотків не могло бути більшим за 1,5 %, а після 21.08.2024 року розмір відсотків не міг перевищувати 1 % за відсутності домовленості сторін про менший розмір відсотків.

Таким чином, за період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року (120 днів) позивач, виходячи з розміру кредиту 9 000 грн., мав право для нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом у розмірі 135 грн. на день (1,5%), а тому розмір заборгованості відповідача по сплаті відсотків за вказаний вище термін, право на стягнення яких має позивач, складає 16 200,00 грн. (120 днів * 135 грн.).

За період з 21.08.2024 року по 03.03.2025 року (195 днів) позивач, виходячи з розміру кредиту 9 000 грн., мав право для нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом у розмірі 90 грн. на день (1%), а тому розмір заборгованості відповідача по сплаті відсотків за вказаний вище період, право на стягнення яких має позивач, складає 17 550 грн. (195 днів * 90 грн.).

Враховуючи викладене вище, правильна сума заборгованості відповідача перед позивачем по нарахованим відсоткам становитиме 42 858 грн. (9 108 грн. + 16 200 грн. + 17 550 грн.), а з врахуванням сплачених відповідачем коштів у розмірі 5 940 грн. за відсотками, 36 918,00 грн., яка підлягатиме стягненню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументи, якими представник позивача мотивував позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № від 08.03.2024 року в розмірі 45 918,00 грн., яка складається з 9 000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 36 918,00 грн. заборгованості по відсоткам.

Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2025 року складає 3028,00 грн.

Дана позовна заява сформована в системі «Електронний суд», тому розмір судового збору за подання даної позовної заяви становить 2 422,40 грн. (3 028 х 0,8), який сплачений позивачем.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 у розмірі 45 918,00 грн.

Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 61,77 % ((45 918,00 грн. задоволені вимоги) / ( 74 340,00 грн. заявлені позовні вимоги )*100%).

З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1 496 грн. 32 коп. (2 422,40 грн. сплачений судовий збір * 61,77 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача ТОВ «Іннова Фінанс» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 1 496 грн. 32 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12,13,128,131,133,141,259,264,265,268,280-283 ЦПК України, ст. ст. 526,527,530,1048,1049,1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інші дані суду невідомі, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (адреса: 01014 м. Київ, вул. Болсуновська, буд. 8, поверх 9, реєстраційний код юридичної особи 44127243), заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № від 08 березня 2024 року в розмірі 45 918,00 грн. (сорок п`ять тисяч дев`ятсот вісімнадцять грн. 00 коп.) та судовий збір у сумі 1 496,32 грн. (одна тисяча чотириста дев`яносто шість грн. 32 коп.).

В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2025 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова