Справа № 459/2161/24 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В. В.
Провадження № 22-ц/811/3912/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Василюк В.В. на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на час навчання, -

ВСТАНОВИВ:

В серпня 2024 року представник ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 , просив стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на час її навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення нею 23 років.

В обгрунтування позову послався на те, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_1 , який перебував у шлюбі з її матір`ю. Рішенням суду від 16.03.2004 вищевказаний шлюб розірвано, однак ОСОБА_1 сплачував аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття. Крім цього зазначив, що Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно позивача. Вказав, що на даний час позивач навчається на заочній формі навчання у Львівському державному університеті внутрішніх справ, вартість навчання за 1 рік становить 17590,00 грн. Зі своїх доходів вона не може повністю забезпечити своє повноцінне навчання та утримання. Зазначив, що відповідач проходить військову службу під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , має постійний дохід, а тому має матеріальну можливість сплачувати аліменти на час навчання дочки.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час її навчання у розмірі 1/6 частини від усіх його доходів щомісячно, починаючи з 13.08.2024 до червня 2026 року - закінчення навчання у Львівському Державному університеті внутрішніх справ, але не пізніше досягнення ОСОБА_2 23 років.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 адвокат Василюк В.В., подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 категорично не погоджується з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції.

На даний час виконавча служба стягує з заробітної плати ОСОБА_1 на виплату аліментів 1/4 на користь його сина ОСОБА_3 та за оскаржуваним рішенням на виплату аліментів 1/6 на користь ОСОБА_2 , яка вже здобула визу освіту та виявила бажання здобувати другу вищу освіту у Львівському Державному університеті внутрішніх справ. Ті кошти, що лишаються є недостатніми для його проживання та для забезпечення своїх потреб та потреб наявної у ОСОБА_1 сім`ї.

Судом першої інстанції не враховано того факту, що на його утриманні перебуває не тільки брат дружини ОСОБА_4 , який є інвалідом 1 групи з яким ОСОБА_1 проживав разом, що підтверджується довідкою № 109 від 11.09.2024 та актом обстеження квартири/житлового будинку про проживання від 11.09.2024. Також ОСОБА_1 має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 , на утримання якого з його доходів стягуються аліменти, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно.

Із врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на користь дитини, яка навчається до досягнення нею 23 років років.

27 січня 2025 року від представника ОСОБА_2 адвоката Поліщука О.Л. надійшов відзив на апеляційну скаргу. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції вирішуючи спір прийшов до переконання про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частки від його доходу на повнолітню доньку, оскільки вона потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а відповідач може таку матеріальну допомогу надавати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортом громадянина України (ID картка) № НОМЕР_2 .

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданому повторно, батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано 18.05.2004.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10.03.2005 ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 08.07.2007 стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі частини від всіх видів заробітку, починаючи з 14.01.2004 до повноліття дитини.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13.12.2021 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на час навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.08.2021 року і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років.

Згідно із довідкою Львівського Державного університету внутрішніх справ № 180 від 24.05.2024 ОСОБА_2 є здобувачем вищої освіти Центру післядипломної освіти та заочного навчання Львівського держаного університету внутрішніх справ, оплата за навчальний рік становить 17590,00 грн. Завершення навчання планується у червні 2026 року.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 23.09.2024 дохід ОСОБА_2 за період з травня 2023 року по червень 2024 року становить 30707,26 грн.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується паспортом громадянина України (ID картка) № НОМЕР_5 .

Відповідно до довідки № 491 від 22.08.2024 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 .

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_7 .

Дохід ОСОБА_1 за період з грудня 2023 року по серпень 2023 року становить 317443,49 грн, що підтверджується довідкою про доходи № 144/ФС від 27.08.2024, виданою військовою частиною НОМЕР_6 ..

ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дружиною ОСОБА_8 , дочкою ОСОБА_9 , сином ОСОБА_3 , братом дружини ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою № 109 від 11.09.2024 та актом обстеження квартири/житлового будинку про проживання від 11.09.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання, передбачають обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Обставини за яких тягар утримання повнолітніх дітей у зв`язку з їх навчанням лежить виключно на одному із батьків є порушенням закону.

У відповідності до вимог ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності та у відповідності до вимог СК України, з врахуванням положень про прожитковий мінімум ЗУ «Про державний бюджет», приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що з ОСОБА_1 слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в ОСОБА_1 на утриманні перебуває брат дружини ОСОБА_4 , який є інвалідом 1 групи з яким ОСОБА_1 проживав разом колегія суддів не бере до уваги, оскільки ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження вказаної обставини.

Матеріали справи не місять доказів того, що ОСОБА_1 здійснює опіку над ОСОБА_4 .

Окрім цього, на переконання колегії суддів наявність в апелянта другої дитини в новому шлюбі не може бути обставиною, яка звільняє його від обов`язку надавати допомогу доньці, яка продовжує навчання.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника представника ОСОБА_1 адвоката Василюк В.В. залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08квітня 2025 року.

Головуючий Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.