КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2975/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

установив:

У жовтні 2023року ТОВ «ФІНФОРС» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивувало тим, що 28 липня 2019 року між ТОВ «СС ЛОУН» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи TOB «СС ЛОУН» було укладено електронний кредитний договір 617128-А.

Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит TOB «СС ЛОУН», затверджених наказом TOB «СС ЛОУН» №2706-1 від 27 червня 2019 року, які розміщені у вільному доступі на веб-сайті ТОВ «СС ЛОУН».

Згідно з п. 2.1. кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 10000 грн.

ТОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надало кредит в сумі 10000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника.

У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту 16 листопада 2019 року відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 10000 грн. - тіло кредиту, 9075 грн. - нараховані проценти та 4980 грн. - пеня.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 28 липня 2019 року між ТОВ «СС ЛОУН», як клієнтом, та ним, ТОВ «ФІНФОРС», було укладено договір факторингу №, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Як вбачається з Витягу з реєстру прав грошових вимог від 29 вересня 2019 року (додаток №1 до договору факторингу) ТОВ «СС ЛОУН» 27 листопада 2019 року відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором 617128-А від 28 липня 2019 року на загальну суму 24055 грн.

Про відступленням ТОВ «ФІНФОРС» права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «СС ЛОУН» повідомило позичальника шляхом направлення 27 листопада 2019 року на електронну адресу позичальника електронного листа.

Вказувало, що відповідач не звертався до нього, ТОВ «ФІНФОРС», ТОВ «СС ЛОУН» з запереченнями, щодо відступлення права вимоги за кредитним договором.

Заборгованість позичальника по кредитному договору перед ним, ТОВ «ФІНФОРС», не виконана і складає 10000 грн. - тіло кредиту, 9075 грн. - нараховані проценти, 4980 грн. - пеня, а всього 24055 грн.

Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму боргу за кредитним договором №617128-А від 28 липня 2019 року у розмірі 24055 грн., судовий збір у розмірі 2684 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року зазначений вище позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованість за Договором про споживчий кредит №617128-А від 28 липня 2019 року у розмірі 24055грн., судовий збір у розмірі 2684 грн. та 2000 грн. витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що позивач не надав суду доказів про отримання ним листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення про здійснення ним входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, а тому в матеріалах справи відсутні докази укладання кредитного договору в електронній формі.

Позивачем не долучено доказів, які прямо чи опосередковано свідчили б про те, що електронний підпис належить саме йому.

Також, суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність розрахунків заборгованості/виписок за кредитним договором, які були б надані (підготовлені) первісним кредитором.

Крім того, зазначає, що звернення з позовною вимогою про стягнення пені за кредитним договором у розмірі 4980 грн. з пропуском терміну спеціальної позовної давності, є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Просив суд, скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

На вказану апеляційну скаргу ТОВ «ФІНФОРС» подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що всупереч твердженням апелянта, кредитні кошти все ж таки були зараховані на його банківський рахунок, що підтверджується витребуваною судом випискою АТ «КБ «ПриватБанк», відповідно до якої 28 липня 2019 року відповідачу було здійснено переказ кредитних коштів в сумі 10000 грн. саме на емітовану картку, яка належить останньому. За наявності інформації про отримання відповідачем кредитних коштів, що є ключовою обставиною у такій категорії спорів, оскільки саме обґрунтованих сумнівів відповідач не навів, а всі його доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, яких цілком достатньо для встановлення обставин укладання кредитного договору в електронній формі та отримання кредитних коштів.

Звертає увагу на добросовісність апелянта, враховуючи той факт, що у відзиві на позовну заяву та в самій апеляційній скарзі останній категорично заперечував проти отримання грошових коштів від первісного кредитора на свою банківську картку емітовану АТ «КБ «ПриватБанк», чим намагався ввести суд в оману, щодо дійсних обставин (отримання позичальником кредитних коштів), які мають вирішальне значення для ухвалення законного рішення, та перешкоджав повному і всебічному встановленню обставин справи.

Відтак, кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не відповідають дійсним обставинам справи, та є такими, що направлені на введення суду в оману, оскільки не підтверджуються жодними доказами, є виключно особистими припущеннями апелянта, та переслідують мету уникнення виконання взятих на себе зобов`язань по кредиту

Просило суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч.13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що28 липня 2019 року між ТОВ «СС ЛОУН» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи TOB «СС ЛОУН» було укладено електронний кредитний договір 617128-А.

Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит TOB «СС ЛОУН», затверджених наказом TOB «СС ЛОУН» №2706-1 від 27 червня 2019 року, які розміщені у вільному доступі на веб-сайті ТОВ «СС ЛОУН».

Відповідно до п. 1.1 Договору, за Договором Кредитодавець надає Позичальнику споживчий кредит у розмірі та на умовах встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та проценти за користування кредитом на умовах, встановлених Договором.

Строк, на який надається кредит - 30 календарних днів (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 2.1. кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 10000 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору, плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1,65 % в день.

Згідно п. 3.2 Договору, Кредит надається Позичальнику в безготівковій формі (шляхом зарахування суми кредиту на платіжну картку Позичальника).

Кредит вважається наданим Кредитодавцем Позичальнику з моменту списання коштів з банківського рахунку Кредитодавця в банківській установі, що його обслуговує, при перерахуванні коштів на платіжну картку Позичальника згідно цього Договору (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору, строк користування кредитом розпочинається з дня надання кредиту Позичальнику, і закінчується в останній день Строку користування кредитом (включно), що визначений п. 1.2 цього Договору.

Згідно п. 4.2. строк користування кредитом може бути продовжений за домовленістю Сторін.

Відповідно до п. 5.1 - п. 5.3 Договору, нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту Позичальнику, і припиняється в останній день Строку користування кредитом (включно), за умови вчасного повернення Позичальником суми кредиту та нарахованих процентів, а також відсутності укладеної Сторонами додаткової угоди щодо пролонгації (продовження) Строку користування кредитом.

Сторони домовились, що сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься в останній день Строку користування кредитом, згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору.

У разі продовження Строку користування кредитом, нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів, на яку продовжено Строк користування кредитом та на фактичну суму кредиту, що залишилась неповернутою Позичальником.

Згідно п. 6.1 Договору, сума кредиту та нарахованих процентів підлягають сплаті шляхом перерахування Позичальником грошових коштів на поточний рахунок Кредитодавця.

Відповідно до п. 6.5 Договору, датою виконання Позичальником своїх грошових зобов`язань за Договором вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Кредитодавця або внесення Позичальником грошових коштів на рахунок Кредитодавця через систему платіжних терміналів, вказаних на сайті Кредитодавця.

Згідно п. 6.6. Договору, за даним Договором діє акційна пропозиція за діючою на момент підписання Договору Програмою лояльності Кредитодавця, розміщеної на сайті Кредитодавця, відповідно до якої:

6.6.1. процентна ставка є фіксованою та складає 0,825 % в день; реальна річна процентна ставка за кредитом складає 301.125 %, розрахунок якої було здійснено на припущенні, що Договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку та що Сторони виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у цьому Договорі;

6.6.2. програма лояльності за даним договором діє до дня Строку користування кредитом, вказаному в п.п. 1.2 Договору включно. У випадку продовження Строку користування кредитом - нараховується стандартна процентна ставка, вказана у п.п. 2.2 цього Договору.

Якщо Позичальник не повернув суму кредиту після спливу останнього дня Строку користування кредитом за акційним кредитом, то він сплачує проценти за весь період користування кредитом у розмірі, вказаному в п.п. 2.2 Договору від суми кредиту, що не сплачена Позичальником в Строк користування кредитом. В перший день прострочення за акційним кредитом, за період з 28.07.2019 по 26.08.2019 проценти нараховуються як різниця між процентною ставкою у розмірі 1,65 % в день та процентною ставкою акційної пропозиції 0,825 %.

Як вбачається з матеріалів справи, згодом, до зазначеного договору були укладені додаткові угоди.

Так додатковою угодою №9 від 21 жовтня 2019 року до Договору про споживчий кредит №617128-А від 28 липня 2019 року, Сторони домовились продовжити Строк користування кредитом та викласти п. 1.2 Договору в наступній редакції: «1.2. Строк, на який продовжується строк користування кредитом становить - 1 календарних днів, який розпочинає свою дію з 22 жовтня 2019 року (п. 1 Додаткової угоди №9).

Підписання даного договору відповідачем було прямою та безумовною згодою з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «СС ЛОУН».

Судом встановлено, що ТОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало відповідачу кредит в сумі 10000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується наданою суду АТ «КБ «ПриватБанк» Випискою по рахунку ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за період з 27 липня 2019 року по 11 серпня 2019 року, з якої вбачається зарахування переказу на картку в сумі 10000 грн. 28 липня 2019 року о 12:28 год.

Відповідно до п. 8.2 - п. 8.4 Договору, порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом Договору (п. 8.2).

У разі виникнення у Позичальника простроченої заборгованості. З першого дня прострочення Позичальнику нараховується штрафна санкція у розмірі 1,66 % від суми загального розміру наданого кредиту, за кожний день прострочення. При цьому, сумарна кількість днів нарахування штрафної санкції за Договором не перевищує 30 (тридцяти) днів включно (п. 8.3).

Загальний розмір штрафної санкції, що підлягає нарахуванню Позичальникові за прострочення виконання грошового зобов`язання, не може перевищувати 50 відсотків від суми загального розміру наданого кредиту (п. 8.4).

Встановлено, що у встановлений строк (нової узгодженої дати повернення кредиту - 16 листопада 2019 року) відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за Кредитним договором, в зв`язку з чим, у відповідача виникла прострочена заборгованість перед Кредитором в розмірі 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 9075 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 4980 грн. - пеня, що підтверджується копією довідки ТОВ «СС ЛОУН» №28/07-С від 28 липня 2019 року із розрахунком заборгованості відповідача за Кредитним договором, які містяться в матеріалах справи.

Як встановлено судом, 28 липня 2019 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» був укладений Договір факторингу № (про відступлення права грошової вимоги за цивільно-правовими договорами, укладеними з боржниками з використанням положень Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до умов укладеного договору, ТОВ «СС ЛОУН» відступило ТОВ «ФІНФОРС», а ТОВ «ФІНФОРС» набуло права вимоги за кредитними договорами позичальником за якими є ТОВ «СС ЛОУН», а новий кредитор набував у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги кредитора до боржників, в тому числі за Договором про споживчий кредит №6171284-А від 28 липня 2019 року.

Так, як вбачається з Витягу з реєстру прав грошових вимог від 29 вересня 2019 року (додаток №1 до договору факторингу) ТОВ «СС ЛОУН» 27 листопада 2019 року відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором 617128-А від 28 липня 2019 року на загальну суму 24055 грн.

Про відступленням ТОВ «ФІНФОРС» права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «СС ЛОУН» повідомило позичальника шляхом направлення 27 листопада 2019 року на електронну адресу позичальника електронного листа.

З вимог позивача вбачається, що ТОВ «ФІНФОРС» не нараховувало ніяких сум заборгованості за кредитним договором відносно позичальника, а вказаний розмір заборгованості є незмінним з моменту отримання ТОВ «ФІНФОРС» права вимоги за договором споживчого кредитування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано належні та допустимі докази, які містять інформацію, щодо предмету позову, логічно пов`язані з обставинами, щодо наявності права вимоги до відповідача та підстав для стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором від № 617128-А від 28 липня 2019 року.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (ст. 1 ЗУ «Про електронний цифровий підпис».

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.

Таким чином, спірний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «СС ЛОУН» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який відповідач і використав для підтвердження підписання кредитного договору, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що всі ці дії вчинені від імені ОСОБА_1 невстановленими особами внаслідок шахрайських дій, матеріали справи не містять, зокрема, не були додані до апеляційної скарги.

Відповідно до укладеного між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 кредитного договору №617128-А від 28 липня 2019 року позичальник ОСОБА_1 отримав грошові кошти у розмірі 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності.

Вказане підтверджується і випискою по рахунку за період з 27 липня 2019 року по 11 серпня 2019 року, яка була надана АТ «КБ «ПриватБанк», з якої вбачається, що 28 липня 2019 року о 12:28 год. ОСОБА_1 зараховано переказ на суму 10000 грн.

Скаржником не спростовано походження вказаної суми коштів.

Отже, фактичні обставини справи на підставі поданих та досліджених судом доказів вказують на те, що ТОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання, надавши позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 10000 грн, які прийняті позичальником від ТОВ «СС ЛОУН».

Розрахунок заборгованості за договором свідчить про те, що під час дії договору мало місце прострочення сплати позичальником платежів по кредиту та процентів за користування кредитом в рамках укладеного кредитного договору, із змінами та доповненнями до нього.

За період користування кредитом позичальником було сплачено 9405 грн.

Подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором та додатковими угодами, презумпція правомірності яких не спростована.

За пред`явленим позовом новим кредитором ТОВ «ФІНФОРС», сума заборгованості за кредитним договором станом на 27 листопада 2019 року становить 24055 грн., яка складається з: 10000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9075 грн. - нараховані проценти за користування кредитом; 4980 грн. - пеня за неповернення кредиту у строки, передбачені договором.

В наданій позивачем довідці про розмір заборгованості від 27 листопада 2019 року міститься детальний опис нарахування та розмір відсотків за користування кредитними коштами.

Разом з тим, із розрахунку (довідки) вбачається, що станом на 27 листопада 2019 року сума заборгованості є незмінною, тобто ТОВ «ФІНФОРС» не нараховувало ніяких сум заборгованості за кредитним договором відносно позичальника, а вказаний розмір заборгованості є незмінним з моменту отримання ТОВ «ФІНФОРС» права вимоги за договором споживчого кредитування.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

За змістом ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування кредитом не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість у сумі24055 грн.

Як було встановлено судом, після укладання кредитного договору 28 липня 2019 року відповідач отримав кредит від кредитодавця в сумі 10000 грн. на свою платіжну картку шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується наданою суду АТ «КБ «ПриватБанк» Випискою по рахунку ОСОБА_1 за період з 27 липня 2019 року по 11 серпня 2019 року, а тому твердження апелянта, що в матеріалах справи відсутні докази укладання кредитного договору в електронній формі, а також те, що суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність розрахунків заборгованості/виписок за кредитним договором, які були б надані (підготовлені) первісним кредитором, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Крім того, до суду із позовом про визнання кредитного договору №617128-А від 28 липня 2019 року недійсним ОСОБА_1 не звертався.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що звернення з позовною вимогою про стягнення пені за кредитним договором у розмірі 4980 грн. з пропуском терміну спеціальної позовної давності, є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції відповідно до п. 8.5 Договору про споживчий кредит №617128-А від 28 липня 2019 року, на підставі ст. 259 ЦК України, Сторони погодили, що строк позовної давності по вимогам Кредитодавця про стягнення заборгованості за Кредитним договором, в тому числі неустойки (штрафу) становить 5 (п`ять) років.

Відтак, встановлений у п. 8.5 Кредитного договору строк позовної давності у 5 років по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, в тому числі неустойки (штрафу) спливає 17 листопада 2024 року, а тому ТОВ «ФІНФОРС» подало позов в межах строку позовної давності і підстав для її застосування судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Перевіривши наявні у матеріалах справи докази в межах вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем надано належні та допустимі докази, які містять інформацію, щодо предмету позову, логічно пов`язані з обставинами, щодо наявності права вимоги до відповідача та підстав для стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором від №617128-А від 28 липня 2019 року.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди відповідача з висновками суду, повторюють доводи відзиву на позовну заяву. При цьому, докази та обставини, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, та з урахуванням доведеності позовних вимог ТОВ «ФІНФОРС», ухвалено обґрунтоване рішення про їх задоволення.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба