Провадження № 2/932/3709/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Петуніна І. В.,

за участю секретаря Тимощук К. А.

позивач: ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів»,

представники позивача: Грибанов Д. В., Панкратова Т. В.

відповідач: ОСОБА_1

представник відповідача: Скользнєва В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 22.08.2023 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем був укладений кредитний договір № 9191619 щодо надання кредитних коштів відповідачу.

29.01.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем укладено Договір факторингу № 29012024 відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 1 від 29.01.2024 року до Договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 46342,50 грн, з яких: 11100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 34132,50 грн сума заборгованості за відсотками; 1110 грн заборгованість за комісією. Всупереч умовам Кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачеві права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій.

Крім цього, 30.08.2023 ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики № 4814814, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора.

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №14/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 19 від 27.02.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10712,50 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7712,50 грн сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам Договору позики, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачеві права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості: за Кредитним договором № 9191619 у розмірі 46342,50 грн, з яких: 11100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 34132,50 грн сума заборгованості за відсотками; 1110 грн заборгованість за комісією; за Договором позики № 4814814 в розмірі 10712,50 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7712,50 грн сума заборгованості за відсотками, всього 57055,00 грн.

Представником відповідача надано відзив на позов, де вона заперечує проти позову, обґрунтовуючи наступним. Щодо Кредитного договору № 9191619, то в матеріалах справи відсутні належні докази перерахування коштів відповідачу, не надано доказів підтвердження розміру кредиту. При оформленні кредитної лінії відповідачу не було повідомлено про умови кредитування, кредит оформлений на 30 днів, а тому нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку кредитування є неможливим. Зазначення 2-х строків кредитування призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами. Визначення в договорі комісії у сумі 1110 грн є таким, що не відповідає принципу справедливості, добросовісності та розумності в розумінні Закону «Про споживчіе кредитування». Щодо Кредитного договору № 4814814, то договір факторингу був укладений раніше чим сам кредитний договір, а тому право вимоги не могло бути відступлене, оскільки ще не існувало самого зобов`язання. Також відповідач заперечує щодо нарахування відсотків понад строк користування кредитом, тобто понад 30 днів. Також відсутні докази перерахування коштів відповідачу згідно договору. Розрахунок заборгованості, не є первинним документом, що підтверджують отримання кредиту.

Представником позивача надано відповідь на відзив, де зазначено, що відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували належне виконання договору, кредитний договір є дійсним та ніким не оскаржений. Жодних несправедливих умов кредитний договір не містить. Жодних заперечень чи зауважень з боку відповідача до змісту договору не надійшло. Позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з первісним кредитором кредитних договорів. У відповідноситі до умов договору, кошти надаються позичальнику у безготівковій формі на банківську картку вказану при укладанні договору. Відповідачем не надано належних і допустимих доказів, що відповідні кошти не були зараховані на його рахунок.

Представником відповідача надані додаткові пояснення, де зазначено, що додане до матеріалів «платіжне доручення 108287199» не є належним доказом отримання відповідачем коштів, оскільки відповідно до наданої довідки матеріали справи не містять жодного підтвердження, що зазначена картка « НОМЕР_1 » належить саме відповідачу. Крім цього, до позовної заяви не надано доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК Контрактовий дім», яке здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача. Також матеріали справи не містять доказів перерахування коштів від ТОВ «ФК Контрактовий дім» як кредитних на рахунки ТОВ «Мілоан» для здійснення переказу коштів на виконання вимог Договору № 9191619 від 22.08.2023 для подальшого переказу їх відповідачу.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Заяв (клопотань) в порядку ст. 222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2024, справа передана за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2024 відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторони надали відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та пояснення по справі

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 22.08.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчій кредит № 9191619 за умовами якого відповідач отримав суму позики в розмірі 11100,00 грн. За цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовах Договору строк 120 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів 21.09.2023, але не пізніше 20.12.2023, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики 1,25 % в день протягом 30 днів та 3% в день ппротягом 90 днів після 21.09.2023, а також комісію по ставці 10% від суми кредиту, яка нараховується одноразово в момент видачі кредиту (п.п. 1.1-1.4 п. 1, п.п. 1.5.2-1.5.3 Договору про споживчій кредит № 9191619 від 22.08.2023).

29.01.2024 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Мілоан» укладений Договір факторингу №29012024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників.

Згідно з п. 1.2 Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скраплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та невід`ємною частиною цього Договору. Акт прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним Договором факторингу підписаний сторонами Договору 29.01.2024.

Відповідач взяті на себе боргові зобов`язання належним чином не виконував.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 від 29.01.2024 до Договору факторингу №29012024 від 29.01.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 46342,50 грн, з яких: 11100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 34132,50 грн сума заборгованості за відсотками, 1110,00 грн сума заборгованості за комісією. Ця сума відображена й у розрахунку заборгованості за Кредитним договором.

30.08.2023 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 4814814 (з фіксованою діфференційною процентною ставкою), за умовами якого відповідач отримав суму позики в розмірі 3000,00 грн. За цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовах Договору строк 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики: за перший день 33,46%, з другого дня користування позикою до дати повернення позики 2,5 % день.

Позикодавець має право, у випадку невиконання позичальником умов цього договору, нараховувати процентну ставку за понадстроковое користування позикою в розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.

14.06.2021 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладений Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників.

Згідно з п. 1.2 Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скраплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та невід`ємною частиною цього Договору. Акт прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним Договором факторингу підписаний сторонами Договору 27.02.2024.

Відповідач взяті на себе боргові зобов`язання належним чином не виконував.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 10712,50 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7712,50 грн сума заборгованості за відсотками. Ця сума відображена й у розрахунку заборгованості за Кредитним договором.

V. Оцінка суду

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, підписанням договорів сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Як унормоване в ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зміст статей 610, 612 ЦК України, регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Між тим, згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

За змістом п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України).

Так, позивачем надані: щодо вимог по договору № 9191619: - Договір про споживчий кредит, графік платежів, паспорт споживчого кредиту, заява на отримання кредиту, щодо вимог по договору № 4814814: - Договір позики, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Надані документи не є належними доказами на підтвердження існування у позичальника заборгованості за договорами, у матеріалах справи відсутні інші докази, які б підтверджували правильність здійсненого кредитором розрахунку, зокрема первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», виписки з особових рахунків клієнта тощо. Матеріали справи не містять жодного доказу про перерахування на рахунок відповідача грошових коштів по договору позики № 4814814.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 20.05.2022 у справі №336/4796/18; від 25.05.2022 у справі №645/16/16-ц.

Щодо платіжного доручення від 22.08.2023 на перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 11100,00 грн за Кредитним договором № 9191619, то суд приймає його як належний та допустимий доказ, оскільки реквізити банківської картки « НОМЕР_1 » відповідача співпадають з реквізитами, які вказані в заявці відповідача на отримання кредиту та перерахування коштів. Також суд зауважує, що перерахування коштів може здійснювати і небанківська фінансова установа і суд вважає, що немає необхідності підтвердження договорих відносин між ТОВ «Міолан» та ТОВ «ФК Контрактовий дім».

Крім цього, за змістом ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживчий кредит», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Наведені приписи дають підстави для висновку, що ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживчий кредит» встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Подібні висновки викладено у постанові ВС від 08.12.2021 у справі № 409/1398/18.

Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживчий кредит», не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно з цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. При цьому суд враховує висновки, викладені у постанові ВС від 21.09.2022 у справі № 751/11211/16-ц.

Однак, матеріали справи не містять жодного доказу виконання позивачем ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживчий кредит» про досудове врегулювання спору по обом договорам, відтак відсутня підстава для задоволення позову.

Крім цього, 29.01.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» і 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» були укладені договори факторингу, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пенею за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Також, сторони визначили терміни, що використовуються у даному договорі, зокрема реєстр боржників інформація, що стосується боржників, оформлена за формою, встановленою в додатку № 1 (форма реєстру боржників в паперовому вигляді) і Додатку № 4 (форма реєстру боржників в електронному вигляді) до цього договору.

Вказаний додаток до суду, сторона позивача не надала, що унеможливлює встановити чи відповідає наданий позивачем витяг з Реєстру боржників формі, встановленій у додатку №1 до договорів факторингу.

Відповідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 9191619 у розмірі 46342,50 грн., яка складається з 11100 грн заборгованості по тілу кредиту, 34132,50 грн заборгованості по відсоткам, 1110 грн заборгованості за комісією.

Відповідно витягу з реєстру боржників № 19 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4814814 у розмірі 10712,50 грн., яка складається з 3000 грн заборгованості по тілу кредиту, 7712,50 грн заборгованості по відсоткам.

Однак, дані витяги не містять підпису посадової особи і відтиску печатки первісних кредиторів, а підписаний лише ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а тому не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу.

Окрім того, позивачем, надані суду договори факторингу не в повному обсязі. А саме, № Договір факторингу № 29012024 від 29.01.2024 закінчується пунктом 2.2.4, а потім розпочинається з п. 9.5, що не дає суду можливості дослідити всі умови такого. Аналогічна ситуація з Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, який закінчується пунктом 4.2, а потім розпочинається з п. 9.7.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор, у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Враховуючи вищевикладене, відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Як вбачається із поданих позивачем доказів, право вимоги первісного кредитора ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» перейшло до правонаступника ТОВ «ФК «ЄАПБ» 14.06.2021 року, тобто задовго до укладення Договору позики № 4814814 від 30.08.2023 року. Отже, за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року було здійснено передачу права невизначених вимог, оскільки на момент його укладення у «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не тільки було відсутнє право вимоги до відповідача, а на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та відповідачем. За договором факторингу право вимоги є похідним від кредитного договору, а тому договір факторингу не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги.

Оскільки ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» право вимоги до відповідача, як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі Договору факторингу від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежним позивачем за Договором позики № 4814814 від 30.08.2023, оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за цим договором.

У зв`язку з наведеним, хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17).

Правовідносини одна з основоположних категорій права, структуру якої складають учасники або суб`єкти правовідносин (особи, які беруть участь у правовідносинах), об`єкти правовідносин (немайнове або майнове благо, стосовно якого виникає певний зв`язок між суб`єктами правовідносин), зміст правовідносин (суб`єктивні цивільні права та суб`єктивні цивільні обов`язки їх учасників).

Існування правовідносин неможливе за відсутності одного (або декількох) зі складових елементів їх структури.

Договір є однією з підстав виникнення правовідносин. Договір установлює суб`єктний склад конкретних правовідносин, а також їх зміст. При цьому визначення предмета договору (об`єкта, з приводу якого такий договір укладається) у його змісті виступає обов`язковою умовою для породження обумовлених договором правових наслідків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача.

Дана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20. І хоча справа, яку розглядав Верховний Суд стосувалася інших правовідносин, суд вважає за можливе та доцільне взяти до уваги висновки, які стосуються лише підстав та умов заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 року у справі № 301/2368/14-ц зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтверджений обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також покликався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 року в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.

Аналізуючи вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження сплати ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останніх позивачем не надано.

Крім цього, як відзначив Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 року в справі № 916/2286/16, відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості.

Таким чином, враховуючи відсутність у справі належних та допустимих доказів щодо перерахування позивачем відповідачу кредитних коштів за Договором позики № 4814814 від 30.08.2023, відсутність у матеріалах справи направлення відповідачу повідомлення про необхідність погасити суму заборгованості, на яке посилається позивач у позові, відсутність доказів перерахування коштів по договорам факторингу первісними кредиторами позивачу, відсутність додатків до договорів факторингу у формі, передаченій цими договорами та те, що договори факторингу надані не в повному обсязі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги не задовольняються, то сплачений позивачем судовий збір в сумі 3028,00 грн покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 76, 77, 81, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, код за ) до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складене 14.04.2025.

Суддя І. В. Петунін