Провадження № 2/127/2018/25
УХВАЛА

09 квітня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , в інтересах яких діє ОСОБА_2 , до Приватного підприємства «Юридична компанія «Лекс Г.С.», Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля-ДЛД» про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_1 через законного представника звернулись до суду з позовом до ПП «Юридична компанія «Лекс Г.С.», ТОВ «Поділля-ДЛД» про визнання недійсним укладеного 01 січня 2021 року між відповідачами договору №0036/2021 про надання послуг з правового супроводження господарської діяльності та визнання недійсними підписаних на його виконання одинадцяти актів приймання послуг за період з 01 січня 2021 року по 01 жовтня 2023 року на загальну суму 990000 грн. Позивачі вказують, що на момент укладення оспорюваного договору він не підписувався повноважними представниками зі сторони ТОВ «Поділля-ДЛД», у т. ч. його 100% власником у майні ОСОБА_3 , який є спадкодавцем для позивачів. Зазначаючи про недійсність цього правочину, позивачі посилаються також на обставину недотримання в момент його вчинення вимог положень ч. 2 ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». При цьому вказують, що на підставі цього договору відповідач ПП «Юридична компанія «Лекс Г.С.», як кредитор за грошовим зобов`язанням, 23 січня 2025 року подав заяву до Господарського суду Вінницької області про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Поділля-ДЛД». Враховуючи, що вчинений правочин по свій суті зменшує обсяг спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , він тим самим порушує законні інтереси його спадкоємців, а тому з посилання на положення ст. 16, 203, 215 ЦК України просить визнати цей договір недійсним.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та його належить розглядати в порядку господарського судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин в порядку позовного, наказного та окремого провадження, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 904/6125/20.

Згідно з частиною першою статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Перелік категорій справ, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, визначено у статті 20 ГПК України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Як слідує з відкритої публічної інформації в ЄДРСР ухвалою Господарського суду Вінницької області від 17 лютого 2025 року відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Поділля-ДЛД» (справа №902/67/25) за заявою ПП «Юридична компанія «Лекс Г.С.» .

Предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору про надання юридичних послуг №0036/2021 від 01 січня 2021 року, укладеного між господарюючими суб`єктами ПП «Юридична компанія «Лекс Г.С.» та ТОВ «Поділля - ДЛД», тобто виник спір щодо правомірності договору, укладеного боржником, щодо якого на даний час у порядку господарського судочинства порушено справу про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Системний аналіз положень ст. 7 цього Кодексу дає підстави дійти висновку, що до юрисдикції господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесені не тільки майнові, а й немайнові спори, що виникають як з приватних, так і публічних правовідносин, у яких боржник є стороною (позивачем або відповідачем).

Розгляд спорів, стороною яких є боржник, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, саме тим судом, який розглядає справу про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до боржника, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 922/928/17).

Враховуючи зазначене, з огляду на те, що на момент звернення з цим позовом до суду загальної цивільної юрисдикції вже відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Поділля-ДЛД», цей боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, суд дійшов висновку, що цей спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.1 ст.186, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , в інтересах яких діє ОСОБА_2 , до приватного підприємства «Юридична компанія «Лекс Г.С.», Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля-ДЛД» про визнання недійсним договору.

Роз`яснити особі його право як фізичної особи-підприємця на звернення до суду з позовом у порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: