КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/228/25
Провадження № 2-о/488/48/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11.04.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про встановлення факту належності військового квитка,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2025 року заявник, ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Місяченко Ольгу Анатоліївну звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з заявою про встановлення факту належності військового квитка, в якій визначив заінтересованою особою Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Заява мотивована тим, що рішенням Пенсійного фонду України № 00 від 08.05.2024 року заявнику відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з тим, що у нього відсутній трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії.

В рішенні зазначено, що до страхового стажу не враховано періоди: 1) проходження строкової військової служби з 22.11.1992 по 15.11.1994 рр. оскільки зазначене прізвище у військовому квитку ОСОБА_3 (рос. мова) не відповідає паспортним даним заявника; 2) проходження військової служби з 02.08.2014 по 08.09.2015, оскільки відсутні відомості в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та довідки про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески не надано; 3) навчання з 01.09.1993 по 31.10.1996 згідно диплому (перетинається з періодом проходження військової служби та роботою);4) роботи з 24.02.1998 по 27.03.1998 (дата наказу на звільнення 09.04.1997 не відповідає даті звільнення).

Таким чином, через запис у військовому квитку прізвища заявника російською мовою, останній втрачає можливість зарахувати до його страхового стажу роки служби в армії - 23 дні 11 місяців і 1 рік.

Представник зазначив, що 22.11.1992 р. заявник був призваний до служби у Збройний Силах та у цей час перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким і був виданий військовий квиток серії НОМЕР_1 . Запис у ньому був виконаний рукописним текстом російською мовою і прізвище Заявника зазначено як ОСОБА_3 . Обліково-послужна картка до військового квитка містить також запис прізвища ОСОБА_3 , окрім цього, прізвища членів родини Заявника, зокрема матері, батька, сестри також записані російською мовою як ОСОБА_3 , тоді як в свідоцтві про народження Заявника батьки записані під прізвищем ОСОБА_4 .

Вказав, що записи у військовому квитку були зроблені на підставі паспорта часів радянського союзу та до проголошення незалежності України вся офіційна документація велась російською мовою.

27.11.1997 року заявник отримав паспорт громадянина України і прізвище в паспорті зазначене як ОСОБА_4 . Всі інші документи, зокрема, свідоцтво про народження, свідоцтво про неповну середню освіту, атестат про середню освіту, диплом про вищу освіту, трудова книжка тощо, були видані заявнику на прізвище ОСОБА_4 .

Військовий квиток серії НОМЕР_1 є саме тим документом, який підтверджує факт перебування Заявника на військовій службі, зокрема, в період з 22.11.1992 по 15.11.1994 рр. і, як наслідок, підтвердження страхового стажу, який дає право Заявнику на оформлення пенсії по інвалідності відповідно до приписів ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Посилаючись на викладене, а також неможливість вирішення цього факту у позасудовому порядку, представник заявника звернувся в суд з цією заявою.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.01.2025 р. відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересовану особу про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог.

В судове засідання 05.03.2025 р. сторони не з`явилися.

Представник заявника адвокат Місяченко О.А. через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи про дату судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини його неявки суду не відомі, письмових заперечень проти заявлених вимог не заперечував.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Враховуючи вказані обставини та приймаючи до уваги висновки постанови ВС, суд вважає за можливе скласти повний текст рішення датою пізніше, ніж було відбулося судове засідання у яке не з`явилися всі учасники цієї справи.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом було встановлено, що рішенням № 00 від 08.05.2024 Головного управління ПФУ в м. Києві Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_2 заявнику відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вказаним рішення зазначено, що відповідно до наданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, ідентифікаційний номер, диплом, військовий квиток) загальний страховий стаж враховано повністю згідно даних в реєстрі застрахованих осіб Державною реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний страховий стаж складає 9 років 10 місяців 23 дні, що недостатньо для призначення пенсії.

Не враховано до стажу періоди: проходження строкової військової служби з 22.11.1992 по 15.11.1994, оскільки зазначене прізвище у військовому квитку ОСОБА_3 (рос. мова) не відповідає паспортним даним заявника; проходження військової служби з 02.08.2014 по 08.09.2015, оскільки відсутні відомості в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та довідку про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески не надано; навчання з 01.09.1993 по 31.10.1996 згідно диплому (перетинаєсться з періодом проходження військової служби та роботою); роботи з 24.02.1998 по 27.03.1998 (дата наказу на звільнення 09.04.1997 по відповідає даті звільнення).

Матеріалами справи також встановлено, що свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане Кам`янець-Подільськім міським відділом РАЦС Хмельницької області 03.11.1974 року заповнене рукописним текстом російською мовою і прізвище заявника записано як ОСОБА_4 .

Свідоцтво про неповну середню освіту від 08.06.1989 року також містить запис російською мовою - БедИк.

В атестаті про середню освіту серії НОМЕР_3 від 23.02.1991 року записи здійснено українською і російською мовою і в обох випадках прізвище заявника записано як ОСОБА_4 .

Диплом про вищу освіту - молодшого спеціаліста видане Новобузьким технікумом механізації та електрифікації сільського господарства 31.10.1996року виданий українською мовою на ім`я ОСОБА_4 .

Трудова книжка заявника серії НОМЕР_4 заповнена російською мовою і прізвище заявника записано ОСОБА_4 .

Крім того, у трудовій книжці ОСОБА_2 наявний запис за № 4, у якому зазначено, що заявник 22.11.1992 18.11.1994 проходив службу в армії, запис внесений на підставі в/б НОМЕР_1 .

З наданого суду військового квитка НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що відомості прізвище, ім`я та по батькові записані у ньому рукописним текстом російською мовою та на підставі паспорта часів радянського союзу № НОМЕР_5 . Прізвище у ньому вказано російською мовою як ОСОБА_3 .

Після проголошення незалежності України, 27.11.1997 р. заявник отримав паспорт громадянина України, в якому його прізвище вказано як ОСОБА_4 .

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що всі документи, які були видані на ім`я заявника уповноваженими державними органами, були видані на прізвище БедИка, окрім військового квитка НОМЕР_1 , в якому прізвище останнього російською мовою вказано як ОСОБА_3 .

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

На підставі наявних матеріалів справи та наданих копій документів, судом встановлено, що наявна розбіжність в написанні прізвища заявника, зокрема, у військовому квитку серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 , де прізвище останнього вказано як ОСОБА_3 , перешкоджає заявнику підтвердити страховий стаж, який дає ОСОБА_2 право на оформлення пенсії по інвалідності відповідно до приписів ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку, що вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 334-338, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про встановлення факту належності військового квитка - задовольнити.

Встановити юридичний факт належності військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 виданий Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 27.11.1997 року, адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі:

Заявник ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, , адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16.

Суддя Я. А. Чернявська