Справа № 587/1661/24 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/357/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 січня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 21 жовтня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-4788148, згідно з умовами якого товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000 грн, які останній зобов`язався повернути, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Згідно з умовами кредитного договору кредит надається строком на 30 днів.

Позивач зазначав, що ТОВ «Качай гроші» виконало свої зобов`язання, однак, відповідач порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати кредиту та процентів, яка станом на дату подання позовної заяви становить 33 681 грн, з яких: 10 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 23 681 грн - заборгованість за процентами.

Позивач також вказував, що 22 лютого 2022 року ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 22022022, згідно з умовами якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №00-4788148 від 21 жовтня 2021 року у розмірі 33 681 грн, а також понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 січня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову у цій справі. Суд залишив поза увагою те, що в матеріалах справи наявні докази, які безспірно доводять існування між сторонами договірних зобов`язань, отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у нього кредитної заборгованості за вказаним договором через невиконання взятих на себе зобов`язань за ним. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості розмір непогашеного кредиту відповідача складає 33 681 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, який додано до позовної заяви, дана сума складається із: 10 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 23 681 грн - заборгованість за процентами, що є предметом позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подав.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 03 квітня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, виходячи з таких мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №00-4788148, згідно з умовами якого відповідачу в кредит були надані грошові кошти у розмірі 10 000 грн строком на 30 днів. Даний договір відповідачем підписано електронним підписом (електронний підпис позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону НОМЕР_1 ).

Отже, кредитний договір № 00-4788148 від 21 жовтня 2021 року було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

Відповідач також підписав паспорт споживчого кредиту в електронній формі за допомогою електронного цифрового підпису, в якому зазначені умови надання кредиту.

Згідно із копією довідки про ідентифікацію підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено кредитний договір № 00-4788148 від 21 жовтня 2021 року, ідентифікований ТОВ «Качай гроші», на номер телефону НОМЕР_1 надіслано одноразовий ідентифікатор НОМЕР_3.

Відповідно до додатка до інформаційної довідки вих. № 2019/3 від 28 березня 2024 року, 21 жовтня 2021 року перераховано грошові кошти у розмірі 10 000 грн на карту № НОМЕР_2 . Зазначений номер картки для перерахунку грошових коштів сторони погодили у п. 2.2. кредитного договору.

22 лютого 2022 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 22022022, згідно з умовами якого останнє отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором №00-4788148 від 21 жовтня 2021 року, що також підтверджується копією витягу з реєстру боржників.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-4788148 від 21 жовтня 2021 року вбачається, що за період з 21 жовтня 2021 року по 22 лютого 2022 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 33 681 грн, з яких: 10 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 23 681 грн - заборгованість за процентами.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання відповідачем коштів та користування ними. Крім цього, позивачем не надано виписки по особовому рахунку, яка може бути належним та допустимим доказом щодо заборгованості за кредитом. В той же час, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду, враховуючи наступне.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд у своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Факт укладення між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 21 жовтня 2021 року в електронній формі кредитного договору № 00-4788148та отримання відповідачем грошових коштів підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з п. 1.3. кредитного договору строк дії кредиту становить 30 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 20 листопада 2021 року.

За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 300/438/18.

Відповідно до п. 1.4. кредитного договору процентна ставка за користування коштами кредиту: 1,99% в день - стандартна процентна ставка. Тип ставки - фіксована.

Підпунктами 1.4.1.-1.4.2. кредитного договору визначено, що сторони вирішили, що нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою здійснюється з першого дня отримання кредиту, але не більше ніж 90 дня прострочення і застосовується відповідно до п. 6.3. договору. Позичальник розуміє та надає згоду товариству, що використання стандартної процентної ставки відповідно до підпунктів 1.4.1.-1.4.2. договору є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов договору і застосовується відповідно до п. 6.3. договору.

Відповідно до п. 6.3. кредитного договору, у разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань за договором: - протягом пільгового періоду, а саме: з першого по третій день прострочення виконання зобов`язань позичальника нарахування процентів не здійснюється; - з четвертого дня прострочення заборгованості кредитор визнає заборгованість за кредитом проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється з першого дня отримання кредиту, але не більше ніж 90 дня прострочення (відповідно до п. 1.4. та підпунктів 1.4.1.-1.4.2. договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно з ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Згідно з ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України).

Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Оскільки факторинг визначено п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитною операцією, вимоги до такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Зазначене узгоджується із правовими висновками, які викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18); від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11 (провадження № 14-222цс18).

У постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, п. 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У справі, яка переглядається, апеляційним судом встановлено, що 21 жовтня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 00-4788148, згідно з умовами якого товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000 грн, які останній зобов`язався повернути, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Проте, відповідач своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку не виконав, а тому у нього згідно з наданим позивачем розрахунком виникла заборгованість зі сплати кредиту та процентів, яка станом на 18 лютого 2022 року становить 33 681 грн, з яких: 10 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 23 681 грн - заборгованість за процентами. Право вимоги за вказаним кредитним договором на згадану суму заборгованості перейшло до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» згідно укладеного 22 лютого 2022 року з ТОВ «Качай гроші» договору факторингу №22022022.

Ураховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 на підставі укладеного з ТОВ «Качай гроші» електронного кредитного договору № 00-4788148 від 21 жовтня 2021 року свої зобов`язання перед позикодавцем, який відступив права вимоги за вказаним договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, і через це у нього виникла заборгованість на загальну суму 33 681 грн, що підтверджується розрахунком позивача, тому колегія суддів доходить висновку про задоволення позову у заявленому позивачем розмірі.

При цьому слід зазначити, що відповідач розмір кредитної заборгованості не спростував, свого контррозрахунку заборгованості чи доказів, які б підтверджували її відсутність, суду не надав.

Зважаючи на вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення суду з порушенням норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, його належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд цій справі оскаржуване рішення суду скасовує та ухвалює нове, тому відповідно до наведених положень ЦПК України суд змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із повним задоволенням позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на його користь з відповідача ОСОБА_1 належить стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 422 грн 40 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 2 906 грн 88 коп., а всього 5 329 грн 28 коп.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 січня 2025 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 00-4788148 від 21 жовтня 2021 року у розмірі 33 681 (тридцять три тисячі шістсот вісімдесят одна) гривня.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 5 329 (п`ять тисяч триста двадцять дев`ять) гривень 28 (двадцять вісім) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: