Провадження № 22-ц/801/908/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 рокуСправа № 127/22622/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.,

позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Ан О. В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року АТ «Універсал Банк»(далі- Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг із кредитуванням. Зазначало, що банк запустив проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 28.10.2019 ОСОБА_1 з метою отриманням банківських послуг звернулася до Банку , підписала анкету - заяву клієнта до договору про надання банківських послуг, шляхом накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку, що є аналогом її власноручного підпису. В результаті вказаних дій відповідачці був встановлений кредитний ліміт у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок в розмірі 60000 грн, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених умовами договору та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на договірних зобов`язань по поверненню кредитних коштів , у неї станом на 09.05.2024 утворилася заборгованість у розмірі 130754,11 грн. Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку вказану заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 28.10.2019.

Рішенням Вінницького міського суду від 13 лютого 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 28.10.2019 у розмірі 80 983,76 грн станом на 09.05.2024.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що банк не надав суду доказів про відкриття рахунку на її ім`я, видачу їй банківської карти, виписки з банківського рахунку та інших первинних бухгалтерських документів, що підтверджували б розмір заборгованості.

В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк» просить зазначене рішення в частині відмови у задоволенні позову скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права , ухваливши в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін. Зазначає, що положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Крім того, в анкеті-заяві зазначено, що підписанням цього договору відповідач підтвердила, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту , Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники у мобільному додатку, які їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Згідно ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та, у розумінні статей 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики з визначенням порядку і умов кредитування, прав і обов`язки сторін, іншої інформації, необхідної для укладення договору. Вказані Умови і правила отримані відповідачем у мобільному додатку Така форма укладення договору добровільно обрана її сторонами та свідчить про акцепт запропонованих їй умов кредитування. Виконаний банком розрахунок заборгованості за договором укладеним між банком та боржником є належним доказом, що підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Відзиви на апеляційні скарги учасники справи не надали.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та рішення суду в межах доводів апеляційних скарг ,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу АТ «Універсал банк» підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 уклала публічний договір на банківське обслуговування у вигляді відкриття банківського рахунку за яким , активувала платіжну картку, активно користувалася коштами кредитного ліміту і здійснювала періодичне погашення кредиту, проте допустила заборгованість , а тому вважав, що позов вимоги підлягає задоволенню на суму 80 983,76 грн, що є різницею між сумою отриманих кредитних коштів та сумою сплачених відсотків, які банк мав зараховувати в рахунок погашення основної суми кредиту (130754,11 грн- 49770,35 грн=80983,76 грн).

Однак, колегія суддів з вказаним висновком погодитись не може ,виходячи з наступного .

Апеляційним судом встановлено, що 28.10.2019 відповідач ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank»/ Universal Bank, у якій просила Банк відкрити їй поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та просила встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку. Також своїм підписом в анкеті-заяві відповідач повністю і безумовно прийняла пропозицію банку та погодилась із тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Також підтвердила, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, примірники яких отримала у мобільному додатку.

Згідно п. 6 анкети-заяви відповідач просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (в тому числі її електронний підпис) обов`язковим для здійснення операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй у банку. Також засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватись для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій відповідача згідно з договором. Крім того, визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом її власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Анкета-заява від 28.10.2019 містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Вказана анкета не містить жодних даних про розмір кредитних коштів.

На підтвердження факту укладення договору позивач надав суду Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів «Monobank»/ Universal Bank.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов вказаного договору, у неї станом на 09.05.2024 виникла заборгованість,що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 130754,11 грн. Відсотки за користування кредитними коштами позивач нараховував спочатку в розмірі 37,2 % річних ,а в подальшому в розмірі 19,2% річних, однак укладений між сторонами договір про надання банківських послуг у вигляді анкети заяви не містить умов щодо нарахування відсотків за користування кредитом, їх розміру, строку та порядку повернення кредитних коштів (користування ними).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За частиною першою статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст .81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч.1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 (провадження №61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Водночас, відповідно до пунктів 4,8, 5.5,5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254), передбачено, що у первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій, призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно з пунктами 61,62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (яке є чинним на час вирішення справи судом апеляційної інстанції), форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка за рахунком може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Подібні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19), від 20 жовтня 2020 року у справі №456/3643/17 (провадження №61-9882св20), від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц (провадження №61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19).

Апеляційний суд зазначає, що до позовної заяви позивачем не додано жодних допустимих, достовірних і достатніх доказів у вигляді первинних банківських документів бухгалтерського обліку, що підтверджували б факт надання кредитних коштів ОСОБА_1 , використання їх нею і погашення , а також наявність заборгованості та її розмір.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що залишок заборгованості за наданим кредитом тілом кредиту складає 130 754,11 грн.. що значно перевищує розмір встановленого кредитного ліміту у 60000 грн. Разом з тим доказів, на підтвердження збільшення розміру кредитного ліміту на поточному рахунку відповідача позивачем до позовної заяви не додано.

Крім того, вказаний розрахунок не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже , сам по собі не являється достовірним і достатнім доказом існування у відповідачки заборгованості у заявленому позивачем розмірі. За своїм змістом розрахунок заборгованості є лише складеним в односторонньому порядку банком документом ,що надається позивачем суду на підтвердження розміру своїх вимог і обгрунтованість яких підлягає оцінці судом на підставі інших , наданих банком первинних документів.

За приписами ч. 1 ст. 1046 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, а і факт передачі грошей.

Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 в справі № 6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2020 в справі №194/1126/18.

При цьому колегія суддів переконана, що документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, її розмір, дати та суми платежів і списань за кредитним договором, є документи первинної бухгалтерської документації, оформлені з додержанням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (квитанція про перерахунок коштів, меморіальний ордер).

Виписки про рух коштів по рахунку відповідачки банк не надав, як і не надав документів первинної бухгалтерської документації, оформлені з додержанням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (квитанція про перерахунок коштів, меморіальний ордер).

Більше того, відповідно до п. 2.3 розділу 2 «Випуск платіжної карти» Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» картка передається клієнту у віртуальному вигляді у мобільному додатку або особисто уповноваженим співробітником, або доставляється рекомендованою поштою, кур`єрською службою за адресою вказаною клієнтом в анкеті заяві, або іншим способом, що дозволяє однозначно встановити, що платіжна картка була отримана клієнтом.

Як вбачається з матеріалів справи , позивач не надав суду доказів того, що ОСОБА_1 була видана платіжна карта у спосіб передбачений п. 2.3 розділу 2 «Випуск платіжної карти» Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк», що дозволяє однозначно встановити, що платіжна картка біла отримана клієнтом ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що позивач, усупереч ст. 12, 81 ЦПК України не надав суду достовірних і достатніх доказів на підтвердження існування у ОСОБА_1 заборгованості за цим договором та її розміру , заявленого до стягнення, що унеможливлює перевірку судом обґрунтованості позовних вимог, рішення суду не можна визнати законним і обгрунтованим ,а у задоволенні вимог Банку необхідно відмовити.

Суд першої інстанції вищевказані обставини не врахував, та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову.

З огляду на вказане вище, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутні, оскільки вони не доведені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене ,колегія суддів вважає ,що рішення суду постановлене без повного з`ясування обставин справи, за недоведеності обставин, які суд вважав доведеними, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини, а тому останнє підлягає скасуванню.

Оскільки суд першої інстанції невірно встановив обставини у справі і за відсутності в якості доказів первинних документів задовольнив позов частково, а у апеляційних скаргах ОСОБА_1 просить скасувати рішення лише в частині задоволених позовних вимог, а АТ «Універсал Банк» в частині відмови, тому апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення Вінницького міського суду від 13 лютого 2025 року підлягає скасуванню із постановленням у справі апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволення позову з позивача на користь ОСОБА_1 , підлягає стягненню 4542 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 лютого 2025 року скасувати.

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про надання банківських послуг відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 4542 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий С. Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

В. П. Рибчинський