ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/1216/24
Провадження № 2/131/307/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2025 р. м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Олексієнка О.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 10130,67 грн. матеріальної шкоди та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.08.2021 року на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» відбулася дорожньо-транспортна пригода. Водій, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем Nissan leaf», д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 та який належить ТОВ «СП Сітіком, ЛТД», внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження.

13 вересня 2021 року постановою Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу на користь держави.

Крім того, 06.10.2021 року постановою Біляївського районного суду Одеської області по факту даного ДТП ОСОБА_2 також було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України у вигляді адміністративного штрафу на користь держави.

На момент ДТП автомобіль «Nissan leaf», д/н НОМЕР_2 був застрахований у ПрАТ СК «Теком» за Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу №286-20 Д/Т/АТ від 03.09.2020 року.

Керуючись даним Договором страхування, відповідно до страхового акту № 5362 від 13 вересня 2021 року, висновку експерта №7144 від 09.09.2021 року, рахунку-фактури №ИС-00000727 від 26.08.2021 року, ПрАТ СК «Теком» сплачено за заявою Страхувальника на СТО сума страхового відшкодування у розмірі 41 017,20 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія автомобіля «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Групп» згідно Полісу № АР1095135, Франшиза - 2 600,00 грн.

Стаття 29 Закону зазначає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, страховою компанією, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобілю «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 була - в даному випадку ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Групп» - відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Тобто, порядок виплати страхового відшкодування Страховиком завдавача шкоди - в даному випадку - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Групп» передбачений Законом, зокрема з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (відповідно до ст. 29 Закону), з урахуванням франшизи, передбаченої Полісом (відповідно до ст. 12 Закону) та в межах страхових сум, встановлених Полісом (згідно ст. 9 Закону).

Крім того, на підставі ст. 36.3 Закону у зв`язку з обопільною виною у настанні ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними постановами суду, протоколом та схемою ДТП, страхове відшкодування виплачується у розмірі 50 %.

У зв`язку з чим, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Групп» на підставі статті 29 вказаного Закону сплатила 11.02.2022 року ПрАТ СК «Теком» страхове відшкодування (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, франшизи та обопільної вини) у розмірі 10377,93 грн.

Отже, відповідач зобов`язаний відшкодувати ПрАТ СК «Теком» різницю між фактичними витратами по Договору страхування та розміром страхового відшкодування, яке сплачено «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Групп» - 10 130,67 грн. (20 508,60 грн. - 10 377,93 грн.).

У зв`язку з чим, 17.02.2022 року ПрАТ СК «Теком» звернулося до відповідача з претензією № 040/22 щодо відшкодування позивачу суми виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації.

Однак, станом на 04.04.2023 року ПрАТ СК «Теком» від відповідача не отримало ні - відповіді на претензію, ні виплати страхового відшкодування.

04.04.2023 року між ПрАТ СК «Теком» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс», укладено Договір відступлення прав вимоги №101, відповідно до умов якого, ТОВ «ЮК «Скайлекс» набуло статусу нового кредитора та тримало право грошової вимоги по страховому акту № 5362 від 13.09.2021 року, тобто має право зворотної вимоги в межах фактичних затрат до ОСОБА_1 .

Згідно п. 4.2. Договору всі права кредитора у відношенні до «Боржників», що лежали до цього «Первісному кредитору», а саме «право вимоги страхового відшкодування» виникає у «Нового кредитора» з моменту підписання Акту прийому- передачі, який представниками сторін підписано 06.04.2023 року.

У зв`язку з чим, 30.05.2024 року ТОВ «ЮК «Скайлекс» на адресу відповідача було направлено претензію вих. № 036/24.

Втім, станом на теперішній час, ні відповіді, ні виплати страхового відшкодування ТОВ «ЮК «Скайлекс» від відповідача не отримало, що і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача Гончар О.І. подав до суду відзив (заяву), в якому зазначив, що в позовні вимоги відповідач не визнає та просить відмовити у їх задоволені, з наступних підстав.

Так, представник відповідача вказує на те, що в позовній заяві зазначається, що в позовній заяві про автомобіль, яким керував ОСОБА_1 зазначається, як «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_3 . При цьому, ця обставина не стосується ОСОБА_1 . Тому позовна заява не підлягає задоволенню, без виправлення цієї обставини.

Крім того, в позовній заяві зазначається, що 04.04.2023 року між ПРАТ СК « Теком» та товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» (далі ТОВ «ЮК «Скайлекс»), укладено Договір про відступлення прав вимоги № 101 (дачі договір), відповідно до умов якого, ТОВ «ЮК «Скайлекс» набуло статус нового кредитора та отримаю право грошової вимоги по страховому акту № 5362 від 13.09.2021 року, тобто має право зворотної вимоги в межах фактичних затрат до ОСОБА_1 .

Згідно п. 4.2. Договору всі права кредитора у відношенні до «Боржників», що належали до цього «Первісному кредитору», а саме право вимоги з моменту підписанні акту прийому - передачі, який представниками сторін підписано 06.04.2023 року.»

До позовної заяви додається Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 286-20 Д/Т/АТ від 03.09.2020 року між ТОВ «СП-Сітіком, Лтд в особі бухгалтера ОСОБА_2 по довіреності, яким застраховано автомобіль Nissan Leaf з номерним знаком НОМЕР_4 з видом страхування - страхування наземного транспортного засобу (КАСКО) з переліком ризиків - «ДТП» дорожньо- транспортна пригода з страховою сумою 270000 00 грн.

Крім того позовну заяву подано в останній день 13 серпня 2024 року задля того, щоб страхова компанія - товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс», яка несе відповідальність за шкоду завдану 13 серпня 2021 року автомобілю ОСОБА_1 не несла витрат пов`язаних з ремонтом автомобіля за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , телефон: НОМЕР_5 .

25 вересня 2024 року до суду від представника заявника ТОВ «Юридична компанія «Скайлекс» надійшла відповідь на відзив в якій, вказано, що 20 вересня 2024 року ТОВ «ЮК «Скайлекс» отримано від відповідача відзив на позовну заяву про стягнення коштів у якому він зазначає, що:

Зазначені твердження, викладені у відзиві на позовну заяву, є помилковими необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства з наступних підстав, у зв`язку з чим у строк, передбачений в ухвалі, надають відповідь на відзив.

1. Щодо твердження відповідача про те, що «..В позовній заяві вказано про автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , зазначається як «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 . Ця обставина не стосується ОСОБА_3 . Тому позовна заява не підлягає задоволенню без виправлення цієї обставини. Таким чином матеріалами справ про адміністративні правопорушення №496/4039/21 та N496/4037/21 встановлено вину двох водіїв в ДТП, що мало місце 13 серпня 2021 року, проте встановити номера автомобілів за постановою від 13 вересня 2021 року по справі N496/4037/21 наразі неможливо» повідомляють наступне.

Дійсно, автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_6 , а не НОМЕР_1 , як вказано в позовній заяві.

При підготовці позовної заяви представник позивача допустив технічну описку, та по тексту позовної заяви замість «д/н НОМЕР_6 » вказав «д/н НОМЕР_1 ».

Така помилка була допущена технічно.

Зважаючи на викладене, слід виправити допущену помилку та надати суду нову редакцію позовної заяви.

При цьому ні підстава, ні предмет позову не змінюються, адже сума заборгованості та документальна підстава не змінюються.

Варто також підкреслити, що позивач заявляє про виправлення технічної помилки - описки, випадкової граматичної помилки в позовній заяві, яка допущена під час її письмово- вербального викладу, при цьому не змінює зміст вимог, а лише усуває неточності.

Прошу вважати словосполучення «д/н НОМЕР_1 » вжите по тексту позовної заяви невірним, вірним вважати словосполучення «д/н НОМЕР_2 ». Також зазначена помилка не впливає на редакцію позовних вимог.

Таким чином, позивач направляє відповідачу та до суду нову редакцію позовної заяви з виправленою помилкою та наголошує на тому, що ця помилка не впливає жодним чином на суть спору та не обґрунтовує позицію відповідача.

Крім того, позивачем надано лист ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Групп», де була застрахована цивільна-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія автомобіля автомобілю водія автомобілю «Volkswagen Passat», НОМЕР_6 , відповідно до якого розрахунок суми страхового відшкодування здійснювався на підставі ст. 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортник засобів» у зв`язку з обопільною виною у настанні ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 страхове відшкодування виплачується в розмірі 50%.

Таким чином, з наданих позивачем доказів вбачається встановлення вини обох водіїв, внаслідок чого і сума матеріального збитку, яку просить стягнути позивач наполовину менша збитку, завданого відповідачем, а посилання представника відповідача про відсутність у постанові по справі N496/4037/21 номерів автомобілів не спростовує вимог позивача та не має значення для розгляду справи.

Твердження відповідача «Крім того позовну заяву подано 13 серпня 2024 року задля того, щоб страхова компанія - товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс», яка несе відповідальність за шкоду завдану 13 серпня 2021 року автомобілю ОСОБА_1 не несла витрат пов`язаних з ремонтом автомобіля за ОСОБА_2 » необґрунтоване, помилкове, не відповідає дійсності та вимогам чинного законодавства з огляду на наступне.

1) Дата подання позовної заяви - це виключно право позивача

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» - не страхова компанія. Як вбачається з позовної заяви, до ТОВ «ЮК «Скайлекс» перейшло право вимоги по страховому акту № 5362 від 13.09.2021 року, тобто позивач має право зворотної вимоги в межах фактичних затрат до ОСОБА_1 .

3) Займатися питаннями відшкодування шкоди, завданої автомобілю відповідача - це право ОСОБА_1 , а не обов`язок ні ПрАТ СК «Теком», ні ТОВ «ЮК «Скайлекс».

4) Представник відповідача плутається у питаннях страхових виплат та відшкодування шкоди, оскільки пошкоджений, внаслідок ДТП автомобіль «Nissan leaf», д/н НОМЕР_7 був застрахований у ПрАТ СК «Теком» за Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу №286-20 Д/Т/АТ від 03.09.2020 року, тобто по Закону України «Про страхування» є добровільним видом страхування (майнове страхування). Предметом цього Договору є майнові інтереси Страхувальника, а не цивільно-правова відповідальність водія.

Порядок же укладання Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та є обов`язковим видом (страхування відповідальності).

Отже, відповідач ОСОБА_1 мав право звернутися до страхової компанії, де була застрахована цивільна-правова відповідальність водія автомобілю «Nissan leaf». Чи скористався він своїм правом позивачу невідомо, оскільки це не впливає ні на підстави позову, ні на розмір суми, пред`явленої до стягнення.

Таким чином, позивач законно скористався своїм правом на подання позовної заяви, твердження відповідача необґрунтовані та спростовуються нормами чинного законодавства, оскільки ТОВ «ЮК «Скайлекс» не несе відповідальність за шкоду завдану автомобілю ОСОБА_1 , а навпаки має право вимоги до останнього.

Додатково наголошують про те, що згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) цивільна-правова відповідальність як водія транспортного засобу «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_6 була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Групп» згідно Полісу № АР 1905135. Франшиза за Полісом складає 2 600,00 грн, яка згідно положень ст. 12 та ст.36.6 Закону - відшкодовується винною особою у ДТП, тобто відповідачем У зв`язку з чим остання, на підставі статті 29 Закону, сплатила суму страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, франшизи та обопільної вини] у сумі 10 377,93 грн.

Отже, відповідач зобов`язаний відшкодувати ТОВ «ЮК «Скайлекс» різницю між фактичними витратами по Договору страхування та розміром страхового відшкодування, яке сплачено «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Групп» - 10 130,67 грн. (20 508,60 грн. - 10 377,93 грн.).

Так, відповідно до ч.5 ст.279ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши представлені сторонами докази по справі, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

Так, судом установлено, 13.08.2021 року на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» відбулася дорожньо-транспортна пригода. Водій, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_2 , допустив зіткнення з автомобілем Nissan leaf», д/н НОМЕР_7 , яким керував ОСОБА_2 та який належить ТОВ «СП Сітіком, ЛТД», внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження.

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 13.09.2021 року ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Крім того, постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 06.10.2021 року по факту даного ДТП ОСОБА_2 також було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Nissan leaf», д/н НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ СК «Теком» згідно Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №286-20 Д/Т/АТ від 03.09.2020 року.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Групп» згідно Полісу № АР1095135, Франшиза - 2 600,00 грн.

Згідно вищенаведеного договору страхування, страхового акту № 5362 від 13 вересня 2021 року, висновку експерта №7144 від 09.09.2021 року, рахунку-фактури №ИС-00000727 від 26.08.2021 року, ПрАТ СК «Теком» сплачено за заявою ОСОБА_2 на СТО сума страхового відшкодування у розмірі 41 017,20 грн.

ПрАТ СК «Теком» 17.02.2022 року звернулося до ОСОБА_1 з претензією № 040/22 щодо відшкодування суми виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації.

Між ПрАТ СК «Теком» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс», укладено Договір відступлення прав вимоги №101 від 04.04.2023 року, відповідно до умов якого, ТОВ «ЮК «Скайлекс» набуло статусу нового кредитора та тримало право грошової вимоги по страховому акту № 5362 від 13.09.2021 року, тобто має право зворотної вимоги в межах фактичних затрат до ОСОБА_1 .

Згідно п. 4.2. Договору всі права кредитора у відношенні до «Боржників», що лежали до цього «Первісному кредитору», а саме «право вимоги страхового відшкодування» виникає у «Нового кредитора» з моменту підписання Акту прийому- передачі, який представниками сторін підписано 06.04.2023 року.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України).

За ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності ст. 108 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У ч.2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як передбачено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У ст. 29 Закону України «Про обов`язкової страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно до вимог ч.4 ст.988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Отже, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

З огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Таким чином, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

04.04.2023 між ПрАТ «СК «ТЕКОМ» та ТОВ «ЮК «Скайлекс» укладено Договір відступлення прав вимоги №101, відповідно до умов якого, ТОВ «Юридична компанія «Скайлекс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по страховому акту №5362 від 13.09.2021 року, має право зворотної вимоги в межах фактичних затрат до ОСОБА_1 .

Згідно п. 4.2. Договору всі права кредитора у відношенні до «Боржників», що належали до цього «Первісному кредитору», а саме «право вимоги страхового відшкодування» виникає у «Нового кредитора» з моменту підписання Акту прийому-передачі, який представниками сторін підписано 06.04.2023.

Перехід права вимоги до ОСОБА_1 за Договором відступлення прав вимоги №101 підтверджується витягом із акту приймання-передачі прав вимоги від 06.04.2023.

30.05.2024 ТОВ «Юридична компанія «Скайлекс» на адресу ОСОБА_1 було направлено претензію вих. №036/24.

Таким чином, суд приходить до висновку про перехід від ПрАТ СК «Теком» до ТОВ «Юридична компанія «Скайлекс» права грошові вимоги ОСОБА_1 .

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч.2 ст.77 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.

Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню судовий збір в розмірі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись 12,13,81,264,280-281ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» (65082, м. Одеса, вул. Гоголя, буд. 14, офіс 17; ідентифікаційний код 44006572) матеріальну шкоду у розмірі 10 130,67 грн. на п/р НОМЕР_8 в ПАТ «БАНК ВОСТОК».

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» (65082, м. Одеса, вул. Гоголя, буд.14, офіс 17; ідентифікаційний код 44006572) судовий збір по справі у розмірі 3 028,00 грн. на п/р НОМЕР_8 в ПАТ «БАНК ВОСТОК».

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники провадження:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс», , адреса: м.Одеса, вул.Гоголя, 14 офіс, 17.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , житель АДРЕСА_2 .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Олександр ОЛЕКСІЄНКО