Справа № 468/2487/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року місто Баштанка

Баштанський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Звягіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Шутєєвої Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Матвієнко Вікторії Василівни, заінтересована особа: Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А :

Заявниця звернулася до суду із вказаною заявою, у якій просить суд встановити факт, що вона та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 17.05.2022 року під час евакуації особового складу Маріупольського гарнізону з м. Маріуполь був захоплений у полон, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 19.12.2010 року по теперішній час.

Вказані вимоги обґрунтовано тим, що з 19 грудня 2010 року заявник проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , та вела з ним спільне господарство.

Під час спільного проживання у них народилось троє дітей:

ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З 26.02.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний до лав Збройних сил України у зв`язку з загальною мобілізацією згідно Указу Президента України від 24.02.2024 року № 69/2022. Після того як у травні 2022 року він перестав виходити на зв`язок вона зв`язалась з його побратимами і дізналась, що він потрапив у полон держави-агресора.

З цього приводу вона звернулась до Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, де за її заявою зареєстровано кримінальне провадження № 0000278 від 16.06.2022 року за ч.1 ст.146-1 КК України.

07.11.2022 року ОСОБА_1 отримала від ІНФОРМАЦІЯ_5 сповіщення сім`ї № 93, в якому вказано, що батько її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу 28.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , 17 травня 2022 року під час евакуації особового складу Маріупольського гарнізону з міста Маріуполь він потрапив у полон. Підтверджено державним підприємством «Український Національний Центр Розбудови Миру» № 2519-22 від 04.08.2022 року.

Зараз, як законний представник членів сім`ї військовослужбовця, який перебуває в полоні, ОСОБА_1 отримує щомісячно грошове забезпечення та додаткову винагороду.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей», особі, стосовно якої, встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, або членам її сім`ї під час перебування такої особи в місцях несвободи надається щорічна державна грошова допомога.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась на гарячу лінію до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України щодо отримання щорічної державної грошової допомоги за роки перебування у місцях несвободи, що виплачується членам сімей осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України.

В порядку консультування спеціалістами вказаного Міністерства ОСОБА_1 було надано перелік необхідних документів для отримання цієї допомоги, у тому числі - для осіб, які не перебували в зареєстрованому шлюбі - рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Встановлення даного факту необхідне для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист осіб стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей».

Процесуальні дії у справі та заяви сторін.

Заява надійшла до суду 23.12.2024 року, того ж дня відкрито провадження.

09.01.2025 року від Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України надійшло пояснення щодо неналежного залучення міністерства як заінтересованої особи, оскільки, з урахуванням змін в законодавстві, в даному випадку необхідно залучити Міністерство розвитку громад та територій України.

10.03.2025 року ухвалою суду, враховуючи клопотання представника заявника, замінено первісну заінтересовану особу Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України на належну - Міністерство розвитку громад та територій України.

21.03.2025 року представник Міністерства розвитку громад та територій України надіслав пояснення сенс якого зводиться до твердження, що міністерство є неналежною заінтересованою особою, і саме Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України є належним учасником справи, що розглядається.

Враховуючи, що судом належно повідомлено обидва міністерства, жодне не заявило про наявність спору про право, а тільки заперечують належність залучення в якості зацікавленої сторони, вказуючи на межі своєї компетенції, суд прийняв рішення продовжити розгляд з тими учасниками, які були визначені на дату розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою заяву, таку ж позицію зайняла і її представник.

Представники міністерств до суду не з`явилися, причини неявки не повідомили.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника, показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтвердили обставини викладені у заяві, дослідивши наявні у справі матеріали, за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги суд робить висновок про можливість задоволення заяви.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 тривалий час проживала з ОСОБА_2 , з яким має трьох спільних дітей. Він був мобілізований у 2022 році та потрапив у полон. Заявниця звернулася до поліції та отримала підтвердження полону від військової частини. Для отримання державної допомоги як член сім`ї полоненого, їй необхідно рішення суду про факт спільного проживання без шлюбу.

За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За вимогами пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Слід зазначити, що інститут фактичних шлюбних відносин введений у національне законодавство Сімейним кодексом України і закріплений, зокрема, у статті 74 СК України.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участь у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Загальними засадами регулювання особистих немайнових відносин між подружжям згідно зі ст. 7 СК України є здійснення їх з урахуванням права на таємницю особистого життя подружжя, права кожного з них на особисту свободу та неприпустимість свавільного втручання в сімейне життя; відсутність привілеїв чи обмежень кожного із подружжя за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками; здійснення прав та обов`язків кожним із подружжя на рівних засадах. Цей принцип базується на загальних положеннях ст. 24 Конституції України й означає право кожного з подружжя на особисту свободу; спільне вирішення питань материнства, батьківства, виховання й освіти дітей, інших питань життя сім`ї; право кожного з подружжя на повагу до своєї індивідуальності; обов`язок подружжя щодо побудови сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільної турботи про матеріальне забезпечення сім`ї та розвиток дітей.

Тобто, первісним чинником з метою визначення, чи перебувають особи у відносинах, тотожних загальновизнаному поняттю сім`ї, є встановлення наявності у осіб спільних особистих немайнових прав та обов`язків - врегульованих нормами сімейного права відносин стосовно особистих немайнових благ та інтересів осіб, які перебувають у шлюбі.

Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 643/6799/17 роз`яснив, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Таким чином, з наведеного положення випливає головна ознака подружніх відносин: наявність факту спільного проживання, ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.

З огляду на наведене, системний аналіз наявних у справі доказів дозволяє дійти висновку, що заявниця, на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України, надала суду належні і допустимі докази на підтвердження факту проживання однією сім`єю разом із ОСОБА_2 у період з 19.12.2010 року до моменту мобілізації, якими довела наявність спільного побуту та проживання, виховання спільних дітей, тобто відносин, що за своєю суттю відповідають відносинам, притаманним подружжю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ :

Заяву задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 19 грудня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення та підписання повного тексту судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ,

Заінтересована особа: Міністерство розвитку громад та територій України, адреса пр-т. Берестейський, 14, м. Київ, 01135, .

Повне судове рішення складене 03.04.2025 року.

СУДДЯ: