Справа № 750/2204/20
Провадження № 6/750/70/25
У Х В А Л А

04 квітня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Супруна О.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі № 750/2204/20,

заінтересована особа Приватне підприємство «Белтранснафта»,

в с т а н о в и в :

27.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду

м. Чернігова із заявою про видачу дубліката судового наказу № 750/2204/20, виданого 18.03.2020 Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з Приватного підприємства «Белтранснафта» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у сумі 29 622,00 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 14.06.2019 по 06.03.2020 у розмірі 34 378,56 грн, а також на користь держави 210,20 грн судового збору. Також заявник просить поновити строк для пред`явлення вказаного судового наказу до виконання

У відповідності з частиною 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що судовим наказом Деснянського районного суду

м. Чернігова від 18.03.2020 стягнуто з Приватного підприємства «Белтранснафта» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заборгованість по заробітній платі у сумі 29 622,00 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 14.06.2019 по 06.03.2020 в розмірі 34 378,56 грн; стягнуто з Приватного підприємства «Белтранснафта» на користь держави

210,20 грн судового збору (а.с. 14).

Додатковим судовим наказом від 12.06.2020 стягнуто з Приватного підприємства «Белтранснафта» судовий збір у сумі 210,20 грн, сплачений заявником за подачу до суду заяви про видачу судового наказу (а.с. 21-22).

Із відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.03.2025 № 2603 убачається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 63116858 з виконання наказу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.08.2020 № 750/2204/20 про стягнення з ПП «Белтранснафта» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у сумі 29 622,00 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 14.06.2019 по 06.03.2020 в розмірі 34 378,56 грн (а.с. 38).

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Петренка С.В. повернуто указаний судовий наказ стягувачу; встановлено строк для повторного пред`явлення виконавчого документа для виконання в строк до 21.05.2024.

Із відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.03.2025 № 2603 убачається, що станом на 07.03.2025 вищевказаний виконавчий документ на виконанні у відділі не перебуває (а.с. 38).

ОСОБА_1 зазначив, що оригінал судового наказу після його повернення не отримував, його місцезнаходження не відоме. Уважає, що виконавчий документ було втрачено при пересиланні, що перешкоджає подальшому здійсненню виконавчих дій.

На час звернення до суду із заявою вищевказаний судовий наказ не виконано у повному обсязі.

Щодо вимоги про видачу дубліката судового наказу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «ImmobiliareSaffi «проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66, ECHR 1999-V).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (пункт 53 рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004 № 18966/02).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 1-1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі судових наказів.

Згідно з пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Ураховуючи викладені обставини та правові норми, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 задовольнити та видати дублікат судового наказу, оскільки його оригінал утрачено, судовий наказ Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.03.2020 у справі № 750/2204/20 по теперішній час залишається не виконаним, а в матеріалах справи відсутні належні докази повернення виконавчою службою стягувачу ОСОБА_1 виконавчого документа, що тим самим не спростовує доводи стягувача про те, що виконавчий документ отримано від виконавчої служби не було, що такий утрачено, до того ж утрачено не з його вини.

Щодо вимоги про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Діюче законодавство не містить переліку обставин, що підлягають врахуванню судом при вирішенні питання поновлення пропущеного строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку має оцінити доводи, що наведені в обґрунтування заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, та зробити висновок щодо поважності чи не поважності причини пропуску строку.

У даному випадку причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання обумовлені втратою виконавчого документа не з вини стягувача, з огляду на що такі причини пропуску строку є поважними.

Суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

За змістом визначеного статтею 18 ЦПК України імперативного припису, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно допуску до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуації, що суперечить принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язались поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.1997 у справі «Горнсбі про Греції» (Hornsby v. Greece), рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України»).

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 05.07.2012 вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого (inter alia) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судових рішень не можна перешкоджати, відмовляючи у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконує вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

На переконання суду, остаточне судове рішення не може залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін, в даному випадку на шкоду стягувачу ОСОБА_1 .

Із огляду на викладене, а також на відсутність в матеріалах справи ані доказів направлення органом державної виконавчої служби постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, ані доказів їх отримання останнім, суд знаходить підстави для видачі дубліката судового наказу № 750/2204/20, виданого 18.03.2020 Деснянським районним судом м. Чернігова та поновлення строку для його пред`явлення до виконання.

Керуючись статтями 258-261, 352, 354, 433, пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі № 750/2204/20 задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання судового наказу № 750/2204/20 про стягнення з Приватного підприємства «Белтранснафта» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у сумі 29 622,00 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 14.06.2019 по 06.03.2020 в розмірі 34 378,56 грн, а також на користь держави

210,20 грн судового збору.

Видати дублікат судового наказу № 750/2204/20 про стягнення з Приватного підприємства «Белтранснафта» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у сумі 29 622,00 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 14.06.2019 по 06.03.2020 в розмірі

34 378,56 грн, а також на користь держави 210,20 грн судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя