РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря Шпак А.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Височанської А.В.,

представника третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації Ніколаєнко Н.М.,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні у м.Жмеринка за загальними правилами позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавити батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з відповідачкою по справі ОСОБА_5 з 2008 року по квітень 2022 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання відповідачка ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дочку ОСОБА_3 в свідоцтві якої записана та являється матір`ю ОСОБА_5 . В березні 2022 відповідачка разом із донькою виїхала за кордон до Франції, після чого в травні 0223 приїхала та залишила доньку йому, а сама повернулася до Франції. З травня 2023 дочка ОСОБА_6 проживає з ним та знаходиться на повному його утриманні. Матір дитини ОСОБА_5 з травня 2022 не проживає з дитиною, тим самим самоусунулася від виховання та утримання своєї доньки ОСОБА_7 . ОСОБА_5 виїхала за кордон, де проживає однією сім`єю з іншим чоловіком. Відповідачка по справі з травня 2023 взагалі самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, припинила будь-яке спілкування та відносини з своєю донькою, проживає окремо від дитини. З того часу відповідачка не підтримує відносин зі своєю донькою, не займається її вихованням та утриманням, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини. Донька ОСОБА_6 проживає з позивачем ОСОБА_1 без реєстрації в АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_5 за період навчання дитини у школі з 01.09.2023 по 31.05.2024 не відвідувала батьківські збори та дитячі свята. Позивач протягом 2023-2024 відвідував школу, спілкувався з учителями, брав участь у громадському житті класу. Відповідачка взагалі не контактує з дитиною, не займається її вихованням та утриманням, не цікавиться її психічним та фізичним розвитком, не виявляє щодо дитини батьківського піклування та не проявляє до неї ніякої зацікавленості, а навпаки ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню. З травня 2023 відповідачка проживає окремо від доньки ОСОБА_7 , з тих пір вона не відвідувала доньку як вдома так і у школі, не підтримує з дитиною контакту навіть в телефонному режимі, не вітає дитину з днем народження та з іншими загальновизнаними святами, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання дитиною освіти, хоча є фізично здоровою людиною, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Ухвалою від 10.09.2024 відкрито провадження у даній справі. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 06.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити. Пояснив, що сторони перебували у громадянському шлюбі більше 10-15 років з 2008 року. Коли почалась вони з дітьми проживали у його батьків. Відповідачка ОСОБА_5 виїхала за межі України в 2022 році у Францію сама, потім приїхала та забрала дітей з собою, через рік повернулась та віддала доньку ОСОБА_8 , сказала, що не може з нею жити. Хотіла відвезти її до своїх батьків, але дитина ОСОБА_6 захотіла жити з ним. В період проживання у Франції з дітьми відповідачка ОСОБА_5 постійно була в роз`їздах по інших країнах, діти залишалися самі на декілька днів. Відповідачка ОСОБА_5 за період 15 років їх спільного проживання працювала приблизно 3-4 роки, він займався дітьми, возив в школу на прогулянки, все виховання було на ньому. Коли жили разом відповідачку ОСОБА_5 завжди все не влаштовувало. Наразі відповідачка проживає з іншою сім`єю, на дні народження дитини не телефонувала та не вітала, змінила номер. Донька ОСОБА_3 до матері не хоче, матір ОСОБА_5 до України повертатись не планує. З вчителями не спілкується, дитиною не цікавиться. Він сам возить дитину в лікарню, піклується про неї. Батьки відповідачки проживають в м. Маріуполь, донька до бабусі не хоче їхати, так як в м. Києві навчається і хоче жити з батьком. Подання позову не пов`язане з мобілізацією. Відповідачка ОСОБА_5 сказала, що написала заяву, у якій не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та просила її не чіпати більше.

Дитина ОСОБА_3 пояснила, що навчається в 8 класі. Разом з матір`ю ОСОБА_5 виїхали за кордон на початку війни, рік жили з нею, потім повернулись до України влітку минулого року, за період їх спільного проживання мама про неї не піклувалась. Проживали в готелі, з батьком спілкувалась по телефону. Вона хотіла повернутись до тата ОСОБА_1 .З мамою ОСОБА_5 не спілкується вже протягом року та не хоче спілкуватись. Мама не вітала її з днем народження, не телефонувала та не дарувала подарунків. Тато організував день народження, вона покликала друзів, подарував гроші. Її забезпечує батько.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що є матір`ю позивача ОСОБА_1 та зазначив, що коли почалась війна ОСОБА_5 разом з дітьми виїхала за кордон, потім в травні-червні 2023 приїхали та привезли ОСОБА_8 , бо вона хоче жити з батьком. Відповідачка не приїжджає, не бере участі у вихованні дитини. Старша донька в Франції проживає та навчається на дизайнера. Відповідачка із своїми батьками не спілкувалась, одружуватись не хотіла, не хотіла, щоб вона приїжджала. Діти більшість часу були з батьком, а все літо на морі або в Карпатах з ними була вона. Відповідачка ОСОБА_5 не вітала ОСОБА_8 з днем народження, не цікавиться її життям.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що є хрещеним батьком ОСОБА_3 , знає позивача ОСОБА_1 давно та зазначив, що з початку війни матір ОСОБА_10 виїхала за кордон з дітьми, прожили певний час там, приїхала та залишила похресницю ОСОБА_8 батькові ОСОБА_1 в м. Київ. На день народження дитини матері ОСОБА_5 не було, не приймає участі у вихованні дитини.

Представник третьої особи служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_5 щодо дитини ОСОБА_3 .

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову, враховуючи таке.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.15).

ОСОБА_5 у заяві від 03.06.2024 року, посвідченої нотаріусом м. Пуассі (Франція) Богдановою-Пато Н., зазначила, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

Відповідно до копії акту про встановлення факту проживання від 17.06.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 18).

Відповідно до копії довідки спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської та італійської мов №130 імені Данте Аліг`єрі м. Києва мати дитини ОСОБА_3 за період навчання дитини у школі з 01.09.2023 по 31.05.2024 не відвідувала батьківські збори та дитячі свята. Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_1 протягом 2023-2024 відвідував школу, спілкувався з учителями, брав участь у гродмському житті класу (а.с. 19).

Відповідно до довідки сімейного лікаря від 13.06.2024 дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться на обліку у лікарні КНП «ЦПМ СД №2» голосіївського району м. Києва з грудня 2023. На профогляди та з приводу надання дитині медичної допомоги звертається батько ОСОБА_1 , матір дитини ОСОБА_5 не зверталась до сімейного лікаря з дитиною за наданням медичної допомоги (а.с. 20, 21-24).

Відповідно до копії висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації вважає, що є підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 50-51).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п. 16 згідно якого ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Оцінивши докази у їх сукупності, судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього неповнолітньої дитини.

Таким чином, провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення його батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дітей та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини».

За викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_5 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_5 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя