ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,

суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Кожевник О.А.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У серпні 2024року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі ТДВ «СГ «Оберіг») подало в суд позов проти ОСОБА_1 в якому виклало вимогу про визнання недійсним з моменту укладення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/3976714, яким був забезпечений транспортний засіб марки «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ).

Існування таких вимог позивач обґрунтовував тим, що відповідач звернувся до нього для укладення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стосовно транспортного засобу марки «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ), який відноситься до вантажних автомобілів.

19 липня 2023року між сторонами був укладений поліс № АР/3976714 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з терміном дії з 20 липня 2023року по 19 липня 2024року включно, яким забезпечувався транспортний засіб марки «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ). Страховиком тип забезпечуваного транспортного засобу зазначено як легковий автомобіль «В» та у розділі «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» зазначено, що транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю (далі ОТК ).

06 квітня 2024року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі вказаного транспортного засобу відповідача. На запит страховика Головний сервісний центр МВС повідомив, що транспортний засіб марки «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ) підлягає проходженню ОТК з періодичністю кожні два роки.

Позивач зазначав, що вищевказаний транспортний засіб ОТК не проходив, станом на 06 квітня 2024року немає діючого протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу. Тобто, на час укладення полісу щодо цього транспортного засобу відповідач як страхувальник надав неправдиві відомості стосовно типу забезпечуваного транспортного засобу та відсутності у нього обов`язку з проходження ОТК.

Вказував, що істотною умовою договору страхування при укладенні полісу щодо транспортних засобів, які підлягають ОТК, є проходження обов`язкового технічного контролю. Обов`язок повідомити страховику усю інформацію про проходження ОТК покладається виключно на відповідача як страхувальника. Проте ОСОБА_1 , знаючи про необхідність проходження його транспортним засобом ОТК, відсутність у нього діючого протоколу про проходження ОТК, не повідомив про це страховика, тобто, умисно ввів позивача в оману. За поінформованості про такі обставини поліс не був би укладений, оскільки це суперечило б закону. Обман має місце, коли задля вчинення правочину надається недостовірна, невірна інформація або вона навмисно замовчується з метою аби правочин був вчинений.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025року позовзадоволено. Визнано недійсним поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/3976714, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб марки «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , з моменту його укладення. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свідомо при укладенні полісу повідомив неправдиві відомості щодо наявності діючого ОТК, тобто приховав правдиву інформацію, що мала значення для укладення договору страхування, у зв`язку з чим спірний договір не відповідає вимогам статей 17, 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд першої інстанції виснував, що оспорюваний поліс міг бути укладений лише за умови проходження забезпеченим транспортним засобом обов`язкового технічного контролю і якщо протоколом перевірки технічного стану він був би визнаний технічно справним, і на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

19 лютого 2025року ОСОБА_1 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025року.

В апеляційній скарзі відповідач не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування рішення і відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що позивачем не доведено, що при укладенні договору відповідач діяв умисно та повідомив недостовірну інформацію стосовно предмету страхування, оскільки інформація про транспортний засіб була відкритою, доступною та наявною у відповідних підтверджуючих документах на транспортний засіб, які були надані для укладення оспорюваного полісу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, через те, що обставини якими апелянт обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Надходження апеляційних скарг до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2025року витребувано з Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу; та 04 березня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2025року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025року.

20 березня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 11?? год 08 квітня 2025року.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення та отримання документів в Електронному суді.

Разом з тим, поштове відправлення, адресоване відповідачу повернулось не врученим з відміткою на конверті про те, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до частин першої та третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

19 липня 2023року між ТДВ «СГ «Оберіг»та ОСОБА_1 укладено поліс № АР/3976714 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого транспортний засіб марки «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , є забезпечений і відповідальність ОСОБА_1 застрахованою з 00 годин 00 хвилин 20 липня 2023року по 19 липня 2024року включно. У розділі 8 «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» зазначено, що, формуючи пропозицію на укладення договору страхування, позивач вніс до умов договору повідомлені страхувальником відомості, вказавши зокрема: ТЗ підлягає обов`язковому технічному контролю (ОТК) ні /а.с.9 зворот/.

Зі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 вбачається, що транспортний засіб марки «Mercedes Benz», тип D3 Вантажний - Спеціалізований фургон, № шасі НОМЕР_2 , повна маса 3500, маса без завантаження 2684, колір білий, держаний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований у встановленому законом порядку в органах МВС України та належить ОСОБА_1 /а.с.10/.

Позивач вказував, що в ході розслідування страхового випадку (ДТП 06 квітня 2024року за участю застрахованого автомобіля) ним здійснено запит до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України про проходження ОТК вказаним вище транспортним засобом.

У відповідь на звернення адвоката позивача Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України повідомив, що транспортний засіб марки «Mercedes Benz», держаний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , за конструкцією вантажний, вантажопідйомність 0,816 т та відповідно до частини сьомої статті 35 Закону України «Про дорожній рух» підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю з періодичністю кожні два роки. Вищезазначений транспортний засіб ОТК не проходив та станом на 06 квітня 2024року немає діючого протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу /а.с.12/.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

У своїх висновках про задоволення позову суд першої інстанції вирішального значення надав тій обставині, що відповідач під час укладення оспорюваного полісу надав неправдиві відомості щодо типу забезпечуваного транспортного засобу і наявності та строку дії протоколу обов`язкового технічного контролю, тому даний правочин (поліс) має бути визнаний недійсним, оскільки під час його укладення мав місце обман. Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі статті 230 ЦК України може бути визнаний судом недійсним.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - далі Законстрахувальники юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Згідно пункту 1.7 статті 1 Закону забезпечений транспортний засіб транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Пунктом 14.2 статті 14 Закону передбачено, що страховик не може відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Пунктом 17.1 статті 17 Закону передбачено, що страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Внутрішні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладаються строком на один рік.

Згідно абзаців 6, 7 пункту 17.1 статті 17 Закону визначено, що договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними. Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно пункту 17.3 статті 17 Закону при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також за вимогою страховика надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Фактичні обставини справи, подані та досліджені судом докази вказують на те, що 19 липня 2023року між страховиком ТДВ «СК «Оберіг» та страхувальником ОСОБА_1 був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/3976714.

Встановивши, що мало місце введення страховика в оману страхувальником під час укладення полісу № АР/3976714 шляхом умисного надання неправдивих відомостей щодо істотних умов договору страхування, зазначивши, що забезпечувальний транспортний засіб по типу «В» не підлягає обов`язковому технічному контролю, у зв`язку з чим поліс було укладено з порушенням вимог Закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову і про визнання недійсним з моменту укладення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Приписами статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27 жовтня 2011року № 673 затверджено Положення про особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пункту 2.1.4 Положення про особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів заповнюється відповідно до порядку заповнення поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який встановлюється МТСБУ.

Протоколом МТСБУ від 14 липня 2016року № 384/2016 затверджено Інструкцію про порядок заповнення бланку поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зразка 2011року, форма якого затверджена розпорядженням Держфінпослуг від 29 серпня 2011року № 558.

Визначено Інструкцією, що в розділі «8. Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» полісу зазначаються істотні умови, які впливають на оцінку ризику та, відповідно, розмір страхової премії при укладенні договору ОСЦПВВНТЗ. До таких умов відносяться: перелік місяців, протягом яких використовується транспортний засіб (для річних договорів), використання транспортного засобу у якості таксі/маршрутного таксі, підлягання транспортного засобу обов`язковому технічному контролю (ОТК) (якщо так, то вказується дата наступного ОТК), допущення до керування транспортним засобом осіб з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника є меншим 3-х років.

Перед внесенням відомостей до розділу 8 слід отримати від страхувальника інформацію щодо необхідності проходження відповідним транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», про що здійснити відповідний запис у внутрішньому договорі страхування.

У разі, якщо транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю, то внутрішній договір страхування по відношенню до нього укладається за умови надання страхувальником для огляду страховику протоколу перевірки технічного стану цього транспортного засобу чи талону державного технічного огляду.

Якщо строк дії талону державного технічного огляду чи, відповідно, строк до чергового проходження таким транспортним засобом обов`язкового технічного контролю перевищують один рік, внутрішній договір страхування укладається строком на один рік.

Якщо строк дії талону державного технічного огляду чи, відповідно, строк до чергового проходження таким транспортним засобом обов`язкового технічного контролю є меншим ніж один рік, то внутрішній договір укладається на строк, що відповідає цілому числу місяців до дати чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю чи, відповідно, до закінчення дії талону державного технічного огляду.

Якщо строк дії талону державного технічного огляду чи, відповідно, строк до чергового проходження таким транспортним засобом обов`язкового технічного контролю перевищують один рік, внутрішній договір страхування укладається строком на один рік.

Якщо строк дії талону державного технічного огляду чи, відповідно, строк до чергового проходження таким транспортним засобом обов`язкового технічного контролю є меншим ніж один рік, то внутрішній договір укладається на строк, що відповідає цілому числу місяців до дати чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю чи, відповідно, до закінчення дії талону державного технічного огляду.

Відповідно до статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону, якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно пункту 17.1 статті 17 Закону страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Крім того, у відповідності до пункту 17.1 статті 17 Закону і частини другої статті 18 Закону України «Про страхування» договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012року № 137 (надалі Порядок), визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, у відповідності до статті 35 Закону України «Про дорожній рух».

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З метою дотримання вищевказаних положень Закону, страховиком було включено до умов оспорюваного електронного договору страхування особливі умови цього договору, викладені в розділі «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ».

Відтак, ОСОБА_1 обрав на власний розсуд страхову компанію та уклав з ТДВ «СГ «Оберіг» договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та самостійно визначив тип даного транспортного засобу «В» як легковий автомобіль. При цьому, в розділі 8 «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ», ОСОБА_1 зазначив, що даний ТЗ не підлягає обов`язковому технічному контролю, тоді як в свідоцтві про реєстрацію цього ТЗ міститься особлива відмітка: Вантажний - Спеціалізований фургон.

У зв`язку із повідомленням ОСОБА_1 про настання ДТП, що мала місце 06 квітня 2024року, останній надав ТДВ «СГ «Оберіг» копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якого забезпечений транспортний засіб відноситься до типу: Вантажний - Спеціалізований фургон.

ТДВ «СГ «Оберіг» звернулось до головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України із запитом про проходження обов`язкового технічного контролю вищевказаним транспортним засобом. Та згідно відповіді ГСЦ МВС України, транспортний засіб марки «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 )станом на 06 квітня 2024року (дата ДТП) немає діючого протоколу перевірки технічного стану.

Тож, враховуючи повідомлення Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України про те, що транспортний засіб марки «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 )не проходив ОТК, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 знаючи про відсутність протоколу проходження ОТК транспортним засобом на момент укладення полісу, що також впливає й на ціну договору, як істотну його умову, не зазначив про це в письмовій формі, тобто приховав від ТДВ «СГ «Оберіг» інформацію, яка має істотне значення для умов з укладення полісу.

За таких обставин вірні висновки суду першої інстанції з приводу того, що ОСОБА_1 свідомо повідомив неправдиві відомості ТДВ «СГ «Оберіг», тобто приховав правдиву інформацію, що має вирішальне значення для укладення договору страхування.

За таких умов, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач ввів в оману іншу сторону поліса, свідомо надавши неправдиві відомості про те, що забезпечувальний транспортний засіб відноситься до типу В3, тобто легкового, та не підлягає ОТК, у зв`язку з чим приходить до висновку, що спірний договір (поліс) не відповідає вимогам, зокрема, статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 12 Закону України «Про страхування».

Доводи апеляційної скарги про те, що неналежне виконання страхувальником зобов`язання при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо проходження ОТК не може слугувати підставою для визнання такого договору недійсним, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки у відповідності до приписів частини сьомої статті 35 Закону України «Про дорожній рух» на ОСОБА_1 поширюється обов`язок з проходження ОТК кожних 2 роки відносно транспортного засобу марки «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_2 ), так-як даний ТЗ призначений для перевезення вантажів і за своїм призначенням є вантажним, тому підпадає під вимоги цього Закону.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності їх переоцінки.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб відповідач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2025року.

Судді: