Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/2943/24
Провадження № 2/572/959/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі КУДІНІЙ А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни цивільну справу №5722943/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що перебуває у спільної часткової власності в окреме домоволодіння,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просять виділити їм приміщення, позначені на технічному паспорті садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 як квартиру АДРЕСА_2 (коридор, позначений на технічному паспорті 2-1, площею 4,5 кв.м, ванна 2-2 площею 4,9 кв.м, кухня 2-3 площею 2,9 кв.м, кухня 2.4 площею 12,5 кв.м, житлова 2-5 площею 9,9 кв.м, житлова 2-6 площею 12,4 кв.м) загальною площею 47.1 кв.м як окреме домоволодіння.

В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що позивачам належить на праві спільної часткової власності 1/2 частина будинку садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 ( кожному по 1/4 частині зазначеного будинку). Співвласником іншої 1/2 частини будинку є відповідач по справі ОСОБА_3 , який на підставі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 06 жовтня 2020 року поділив даний будинок і виділив належну йому на праві власності 1/2 частину житлового будинку як квартира АДРЕСА_3 в окреме домоволодіння. Оскільки, частина будинковолодіння, яка належить позивачам не виділена в окреме домоволодіння, вони не мають можливості належним чином реалізувати свої права як співвласників частини садибного (індивідуального) житлового будинку. Позивачі, які є власниками 1/4 частини кожен, житлового будинку АДРЕСА_1 , користуються ними спільно.

В судове засідання позивачі подали письмові заяви, якими заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також подав письмову заяву, якою заявлені до нього позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечує.

Сторонами заявлено клопотання про розгляд справи у відсутності сторін, яке судом задоволено.

Інших клопотань сторонами заявлено не було.

Врахувавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного.

Так, правовідносини в даному випадку виникли з приводу розподілу майна, належного сторонам на праві спільної власності.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Частиною 1 та частиною 2 статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ч.1 ст.356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Надана позивачами копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 жовтня 2010 року, доводить, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 успадкували 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 . При цьому житловому будинку є надвірні будівлі: Б-погріб, В-господарська будівля, в-сарай, Г-господарська будівля, Д-сарай, Е-вбиральня, Ж-вбиральня, К-колонка, №1,№2 огорожа, №3-ворота.

Відповідно до Витягів про державну реєстрацію прав 19 листопада 2010 року комунальним підприємством «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» здійснено реєстрацію права власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по 1/4 частці на підставі свідоцтва про право на спадщину будинок АДРЕСА_1 .

Із Державного реєстру речових прав вбачається що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності по 1/4 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивачами доведено, що ними було набуто частину житлового будинку (частки становлять по 1/4).

Згідно із копією технічного паспорта, виготовленого станом на 21 січня 2010 року по АДРЕСА_1 дійсно розташований садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальною площею 113 м2, житловою площею 65,5 кв.м. і власниками є ОСОБА_3 -1/2 частка, ОСОБА_2 - 1/2 частка, ОСОБА_4 1/4 частка.

Відповідно до рішення Сарненського районного суду від 06 жовтня 2020 року у справі №572/2310/20 садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 поділений та виділено ОСОБА_3 на праві власності 1/2 частину садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 як окреме домоволодіння квартира АДРЕСА_3 (коридор 1-1 площею 5.0 кв.м, кладова 1-2 площею 3.1 кв.м., кладова 1-3 площею 3.6 кв.м, житлова 1-4 площею 21,8 кв.м, кухня 1-5 площею 11.0 кв.м, житлова 1-6 площею 21.4 кв.м) площею 65,9 кв.м.

Отже, є технічно можливим, виділити частку яка належить позивачам в окреме домоволодіння.

Згідно із ч.3 ст.358 ЦК України - кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивачами доведено факт набуття ними частини житлового будинку, яка з технічної точки зору може бути виділена, вимоги позивачів в частині виділу їм частки у майні є обґрунтованими.

Однак, позивачі просять виділити їм належну їм частку у майні як окреме будинковолодіння.

Порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України» №1127 від 25.12.2015р.

Вказаним Порядком визначено можливість реєстрації належного особі нерухомого майна державним реєстратором за умови надання відповідних документів, серед яких мають бути, в тому числі, документи, що підтверджують наявність технічної можливості поділу;

належним чином оформлене право власності на будинок; інформацію щодо реєстрації земельної ділянки, на якій знаходиться будинок в Державному земельному кадастрі.

Крім цього, власник нерухомого майна звертається до органів місцевого самоврядування із заявою про присвоєння об`єктам нерухомості, які виникли в результаті поділу, поштової адреси. Присвоєння поштової адреси об`єктам нерухомості здійснюється в порядку, який встановлюється рішенням органів місцевого самоврядування.

Отже, позивачами не надано суду інформації щодо того чи є зареєстрованою земельна ділянка, розташована за адресою нерухомого майна, яке є предметом позову, а також інформація щодо присвоєння такому об`єкту нерухомості окремої поштової адреси.

Також, судом враховано, що ч.1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доказів того, що позивачі мали бажання та звертались з метою реєстрації належної їм частини будинковолодіння саме як окремої одиниці нерухомого майна, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і при цьому їх право не визнавалось суду не надано.

Отже, суд вважає, що позивачі вправі зареєструвати належну їм частину будинковолодіння, відповідно до вимог вказаного вище Закону шляхом звернення до державного реєстратора, спір в даному випадку відсутній, через що права позивачів у цій частині не потребують судового захисту.

На підставі ст.ст. 328, 355, 356, 358 ЦК України, керуючись ст.ст.81, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (проживає АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 ( проживає АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 (проживає АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 ) про виділ частки із майна, що перебуває у спільної часткової власності - задоволити частково.

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приміщення, позначені на технічному паспорті садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 як квартиру АДРЕСА_2 (коридор, позначений на технічному паспорті 2-1, площею 4.5 кв.м, ванна 2-2 площею 4.9 кв.м, кухня 2-3 площею 2.9 кв.м, кухня 2.4 площею 12.5 кв.м, житлова 2-5 площею 9.9 кв.м, житлова 2-6 площею 12.4 кв.м) загальною площею 47.1 кв.м із спільної власності.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: