Справа № 127/1168/25
Провадження 2/127/147/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/1168/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позов зареєстрований судом 13.01.2025 року і мотивований тим, що 15.05.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 15.05.2024-100002697, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 15 000 грн. на строк 70 днів, з умовою сплати відсотків, комісії - 3 000 грн. та поверненням кредиту згідно графіка. Кредит був наданий у формі електронного переказу на реквізити, вказані у заявці на видачу кредиту - НОМЕР_3, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач отримав та використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасив борг.

Відповідач лише частково сплатив борг: 1 300 грн. - 02.07.2024 року, 1 000 грн. - 24.07.2024 року, 1 000 грн. - 14.08.2024 року.

Станом на 23.07.2024 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором № 15.05.2024-100002697 від 15.05.2024року становить 32 277 грн.

Зазначена сума складається із заборгованості по тілу кредиту - 11 700 грн., заборгованості по процентам - 10 227 грн., комісії - 3 000 грн., неустойки - 7 350 грн.

На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 612, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «Споживчий центр» просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 15.05.2024-100002697 від 15.05.2024 рокув загальній сумі 32 277 грн.

29.01.2025 року відкрите спрощене провадження у справі.

Представник позивача - Балюх Є.О. в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у відсутності представника. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та письмовий відзив на позов, який приєднаний до матеріалів справи (а.с. 29-36). Згідно відзиву позов ОСОБА_1 визнав частково, повідомив, що частково погасив кредит на суму 3 300 грн. Заперечив проти стягнення неустойки і комісії, а також просив зменшити суму процентів, які нарахована поза межами строку кредитування.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 15.05.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 15.05.2024-100002697, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 15 000 грн. на строк 70 днів, з умовою сплати відсотків, комісії та поверненням кредиту згідно графіка - 23.07.2024 року (п.1-4 договору).

Процентна ставка - фіксована незмінна - 1% за 1 день користування, застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшений в односторонньому порядку (п.5 договору).

Заявка, інформаційне повідомлення, паспорт споживчого кредиту, кредитний договір Згідно Закону України «Про електронну комерцію» підписані споживачем одноразовим ідентифікатором з кодом підтвердження Е761 за наданим ОСОБА_1 фінансовим номером телефону НОМЕР_1 .

Кредит був наданий у формі електронного переказу на реквізити, вказані відповідачем у заявці на видачу кредиту - НОМЕР_3, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

Паспорт споживчого кредиту і графік платежів був погоджений сторонами (5 платежів, останній 23.07.2024 року).

Орієнтовна реальна процентна ставка за кредитом - 16762, 27 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача - 25 678,95 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом - 10 678,95 грн. (п.12). Неустойка - 150 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/неналежного виконаного зобов`язання (п.13). Процентна ставка, відсотків річних - 365 %.

Сторонами погоджено, що протягом строку дії договору тарифи та комісії за фінансовою послугою залишаються незмінними.

Сторонами погоджено, що цей договір діє протягом одного року. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення (п.10.1, 10.3 пропозиції).

Згідно п. 6.1 пропозиції, позичальник зобов`язався повернути кредитодавцеві кредит та сплатити проценти, комісію у строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даного договору оферти.

Позивач свої зобов`язання за договором № 15.05.2024-100002697 від 15.05.2024 року виконав у повному обсязі. Відповідач отримав кредитні кошти - 15 000 грн. згідно квитанції від 15.05.2024 року та використав їх, але у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання і погасив борг лише частково: 1 300 грн. - 02.07.2024 року, 1 000 грн. - 24.07.2024 року, 1 000 грн. - 14.08.2024 року.

За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує у вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення з ОСОБА_1 кредитного договору № 15.05.2024-100002697 від 15.05.2024 року та отримання позичальником кредитних коштів в загальній сумі 15 000 грн.

В зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання за кредитним договором від 15.05.2024 року, права позивача порушені і підлягають захисту.

Так, останній платіж за договором згідно графіка платежів мав бути здійснений відповідачем 23.07.2024 року, однак, в повному обсязі відповідач кредитну заборгованість, проценти та комісію за кредитом не погасив.

Відповідно до наданих відповідачем розрахунків заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором № 15.05.2024-100002697 від 15.05.2024 року станом на 23.07.2024 року становить 32 277 грн.

До даного розрахунку включені платежі, здійснені відповідачем 02.07.2024 року на суму 1 300 грн., 24.07.2024 року на суму 1 000 грн., 14.08.2024 року на суму 1 000 грн.

Зазначена сума боргу складається із заборгованості по тілу кредиту - 11 700 грн. (із врахуванням часткового погашення відповідачем на суму 3 300 грн.), заборгованості по процентам - 10 227 грн., комісії - 3 000 грн., неустойки - 7 350 грн.

Станом на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в загальному розмірі 24 927 грн., що складається з тіла кредиту, процентів і комісії.

Суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в частині стягнення неустойки в сумі 7 350 грн., оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Заперечення відповідача щодо стягнення комісії суд вважає безпідставними.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісією в сумі 3 000 грн., суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включається, зокрема, комісія кредитодавця, пов`язана з наданням кредиту.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Комісія в сумі 3 000 грн., що пов`язана з наданням кредиту, була погоджена із ОСОБА_1 при укладенні договору від 15.05.2024 року, вона нарахована кредитором та облікована в день видачі кредиту, вказана у заявці до кредитного договору, паспорті споживчого кредиту тощо, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

Сплата судового збору (з застосуванням коеф. 0, 8) - 2 422,40 грн. підтверджена платіжною інструкцією від 10.01.2025 року (зворот а.с. 19).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (77, 23%) в сумі 1 870, 82 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 223, 247, 263-265ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , прож.: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А) заборгованість за кредитним договором № 15.05.2024-100002697 від 15.05.2024 року в розмірі 24 927 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять сім) грн. та судові витрати - судовий збір в сумі 1 870 (одна тисяча вісімсот сімдесят) грн. 82 коп.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 31 березня 2025 року.

Суддя: