Справа № 438/511/25
Провадження 2-о/438/51/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 квітня 2025 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретаря Дівчур В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі цивільну справу у порядку окремого позовного провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу: диплому, виданого 12 липня 1988 року Бориславським середнім професійно-технічним училищем №7 серії НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він 01 вересня 1985 року вступив на навчання на перший курс середнього професійно-технічного училища №7 м. Борислава за професією електрозварник та автоматичних та напівавтоматичних машинах та контролер зварювальних робіт. Рішенням екзаменаційної комісії даного учбового закладу від 11 липня 1988 року йому було присвоєно кваліфікацію електрогазозварника третього розряду та видано диплом про освіту серії НОМЕР_1 . Факт навчання та отримання освіти підтверджується довідкою №101 від 31.01.2025 року. Однак, під час оформлення диплому було допущено описку при написанні його прізвища, а саме в дипломі вказано прізвище ОСОБА_2 замість вірного ОСОБА_3 . У березні 2025 року він звернувся до працівників Пенсійного фонду України в м. Бориславі у зв`язку з досягненням ним встановленого законом пенсійного віку на пільгових умовах. При перевірці документів, йому було звернено увагу на те, що прізвище у дипломі та у паспорті виданих на його ім`я має відмінність, тому не дає йому підстави для зарахування часу навчання в училище до трудового стажу, згідно якого проводиться нарахування розміру пенсійних виплат. Враховуючи викладене, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою суду від 04.04.2025 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження з призначенням судового засідання.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином про місце, день та час слухання справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень стосовно заяви до суду не скерував.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу (рішення Європейського суду з прав людини у справі Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини - в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бориславі Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , а також паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Суду представлена копія диплому НОМЕР_1 виданий 12 липня 1988 року виданий середнім професійно-технічним училищем №7 м. Борислава.

Згідно довідки №101 від 31.03.2025 року виданої «Бориславським центром професійної освіти» ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 навчався в Бориславському середньому професійно-технічному училищі №7 (денна форма навчання) з 01.09.1985 р. по 12.07.1988р. (наказ №19-к від 12.07.1988р.) Видано диплом НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як вбачається з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; Заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, факту належності ОСОБА_1 диплому, виданого 11 липня 1988 року Бориславським середнім професійно-технічним училищем №7 серії Б№796036, необхідне заявнику для призначення пенсії на пільгових умовах, тому, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом.

Керуючись ст.ст.13,15,81,89,263-265,293,294,315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Борислава Львівської області, правовстановлюючого документу-диплому, виданого 12 липня 1988 року Бориславським середнім професійно-технічним училищем №7 серії НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 11.04.2025.

Суддя Дмитро ПАНТЕЛЄЄВ