Справа № 604/1393/24
Провадження № 2/604/47/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (юридична адреса: 46001, м. Тернопіль, майдан Волі, 3, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), про стягнення безпідставно набутого майна (переплати пенсії) внаслідок зловживань з боку пенсіонера, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна (переплати пенсії) внаслідок зловживань з боку пенсіонера у сумі 37881,29 гривень. Позовні вимоги представник позивача мотивує посилаючись на ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, зазначає, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії по інвалідності ІІІ групи від 06 грудня 2022 року №9662, до якої долучено довідку про підтвердження навчання у Тернопільському вищому професійному училищі ресторанного сервісу і торгівлі в період з 01 вересня 1976 року по 22 серпня 1980 року. Вказаний період навчання був зарахований відповідачу до стажу для розрахунку права на пенсію по інвалідності, на підставі довідки від 18 лютого 2022 року №37, виданої Тернопільським вищим професійним училищем ресторанного сервісу та торгівлі. Відповідно до наданих документів такий стаж становив 14 років 1 місяць та 26 днів. В подальшому, за результатами вибіркової перевірки вказана довідка викликала сумнів щодо її достовірності, а тому було надіслано запит на адресу навчального закладу з метою надання відповідного підтвердження. Листом від 08 лютого 2024 року №36 оримано інформацію про те, що така довідка не видавалася, а ОСОБА_1 у даному навчальному закладі не навчався. Отже підстав для врахування страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1976 року по 22 серпня 1980 року немає. Без врахування періоду навчання страховий стаж відповідача становить 10 років 2 місяці та 4 дні та є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності починаючи з 06 жовтня 2022 року відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно, виплату пенсії припинено та нараховано переплату за період з 06 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року у сумі 37881,29 гривень. Листом Головного управління №1900-0503-8/13941 від 19.03.2024 року відповідача повідомлено про переплату пенсії та необхідність її повернення, однак станом на день подання позовної заяви переплата не повернена ОСОБА_1 у добровільному порядку. У зв`язку із наведеним, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області переплату пенсії у розмірі 37881,29 гривень.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2025 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Представни позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх часті, позов підтримують, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечують.

Відповідач у судовезасідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подавав, про дату та час судових засідань у справі був належним чином повідомлений. У зв`язку із наведеним, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти.

06 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності, оскільки він визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи з 31 січня 2022 року.

До вказаної заяви ОСОБА_1 було долучено перелік документів, який наведений у розписці-повідомленні від 05 січня 2023 року.

Як вбачається із копії довідки №37 від 18 лютого 2022 року, виданої Державним професійно-технічним навчальним закладом «Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався у Тернопільському СПТУ №1 м. Тернопіль денно з 01 вересня 1976 року (наказ №118-к від 01.09.1976 р.) до 22 серпня 1980 року (наказ №166-к від 22.08.1979 р.) за професією «слюсар».

30 січня 2024 року ГУ Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до Тернопільського вищого професійного училища ресторанного сервісу та торгівлі із проханням надати відповідь стосовно того, чи видавалася навчальним закладом довідка від 18 лютого 2022 року №37 про підтвердження навчання ОСОБА_1 в період з 01 вересня 1976 року (наказ №118-к від 01.09.1976 р.) до 22 серпня 1980 року (наказ №166-к від 22.08.1979 р.).

У відповіді на вказаний запит від 08 лютого 2024 року №36 Державний професійно-технічний заклад «Тернопільське вище професійне училище ресторанного сервісу і торгівлі» повідомило, що ОСОБА_1 у їхньому навчальному закладі не навчався, а довідку №37 від 18 лютого 2022 року їхній навчальний заклад не видавав.

29 січня 2024 року ГУ Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до ОСОБА_1 із повідомленням, що виплату пенсії призупинено з лютого 2024 року та повідомлено про необхідність підтвердження періодів страхового стажу.

Відповідно до довідки про переплату пенсії від 15.03.2024 встановлено, що право на призначення пенсії по інвалідності з 06 жовтня 2022 року у ОСОБА_1 відсутнє. Відповідно до протоколу про переплату пенсії сума такої переплати за період з 06 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року становить 37881,29 гривень.

19 березня 2024 року ГУ Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до ОСОБА_1 з листом, в якому його повідомлено про те, що він не мав права на призначення пенсії по інвалідності з 06 жовтня 2022 року, а тому встановлено переплату пенсії в сумі 37881,29 гривень, яка виникла за період з 06 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року. Також, вказаним листом ОСОБА_1 повідомлено про те, що виплачені суми пенсії можуть бути ним повернені на зазначений рахунок Пенсійного фонду України в АТ «Ощадбанк».

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи та за період з 06 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року сума виплаченої йому пенсії становила 37881,29 гривень. Разом із цим, при обчисленні стажу для розрахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , було взято до уваги період його навчання у Тернопільському вищому професійному училищі ресторанного сервісу і торгівлі з 01 вересня 1976 року по 22 серпня 1980 року, який було підтверджено довідкою №37 від 18 лютого 2022 року. Однак, за результатами вибіркової перевірки працівниками Пенсійного фонду України було встановлено, що ОСОБА_1 у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Тернопільське вище професійно-технічне училище ресторанного сервісу та торгівлі» не навчався та довідка про навчання йому не видавалась.

Так, представник позивача як на підставу заявлених вимог посилається на те, що слід стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 37881,29 гривень, оскільки переплата пенсії виникла внаслідок подання пенсіонером недостовірних даних, тобто безпідставне набуття та збереження майна було результатом поведінки набувача майна, відтак вважає, що пенсійний орган має право на стягнення з відповідача вказаної суми переплати.

Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Абзацом 3 пункту 2 розділу ІІІ Порядку передбачено те, що надміру виплачені суми пенсії відшкодовуються відповідно до Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постаново правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003року №6-4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 р. за №374/7695.

Пунктом 3 Порядку повернення сум пенсій встановлено те, щосуми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 ЗУ «Прозагальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Оскільки, відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює управління фінансами пенсійного забезпечення, заборгованість перед Пенсійним фондом України є заборгованістю перед державою. Таким чином, безпідставно набута відповідачем пенсія понад розмір, визначений законодавством, фактично, є завданням майнової шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів на спростування вимог сторони позивача та правомірності отримання коштів стороною відповідача суду надано не було, а тому, суд дійшов висновку, що переплата була здійснена внаслідок зловживань відповідача.

Разом з тим, для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212 - 1214 ЦК України).

За вказаних обставин, оскільки переплата пенсії виникла внаслідок подання відповідачем недостовірних даних, тобто безпідставне набуття та збереження майна було результатом поведінки набувача майна, відтак, суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача суму переплати пенсії, виплачену надміру внаслідок зловживань збоку пенсіонера, за період з 06 жовтня 2022 року по 31 січня 2024 року в розмірі 37881,29 грн, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судовівитрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-навідповідача; 2) у разі відмови впозові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, оскільки позов задоволено, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 3028,00 грн сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 133, 141, 258-268, 273, 280, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 1212 Цивільного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (юридична адреса: 46001, м. Тернопіль, майдан Волі, 3, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), про стягнення безпідставно набутого майна (переплати пенсії) внаслідок зловживань з боку пенсіонера - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, місцезнаходження: м. Тернопіль, майдан Волі, 3, , суму переплати пенсії в розмірі 37881 грн (тридцять сім тисяч вісімсот вісімдесят одну) гривню 29 (двадцять дев`ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області сплачені судові витрати в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Сидорак Г.Б.