З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/1106/24
Провадження №2/377/87/25
27 березня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Малишенко Т.О., за участі секретаря судового засідання Маряхіної І.В., позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Терещенко Л.В. в режимі відеоконференції, інші учасники відсутні, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради, Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,
03 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст.ст. 2,5,10,12,13,315 Цивільного процесуального кодексу України, просить встановити факт що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 самостійно виховує та утримує свого сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 13 вересня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народився син ОСОБА_5 . Відповідно до висновку, складеного службою у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації щодо визначення місця проживання малолітньої дитини від 14.12.2015 року, протокол № 23 вирішено за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 . Відповідно до розпорядження № 648 від 18.12.2015 року, виданого Дніпровською районною в м. Києві держаною адміністрацією вирішено визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_1 . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.04.2016 року вирішено Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_1 . Визначено спосіб участі матері ОСОБА_7 у вихованні дитини, сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною, спільного відпочинку, відвідування місця її проживання та проживання зі нею певний період часу, з визначенням місця та часу їх спільного спілкування, в наступному порядку:
Умови спілкування матері з малолітньою дитиною сином ОСОБА_5 : 1.1 Графік перебування малолітнього ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_7 : 1.1.1. - Кожного вівторка з 17:00 години до 08:00 години кожної середи (інший час визначається за домовленістю сторін); під час канікул з 09:00 години кожного вівторка до 09:00 години кожної середи (інший час визначається за домовленістю сторін) (ночівля за місцем проживання матері). 1.1.2. - Кожного четверга з 17:00 до 21:00 години (інший час визначається за домовленістю сторін); під час канікул з 09:00 до 21:00 години (інший час визначається за домовленістю сторін). 1.1.3. - Кожну неділю з 09:00 до 20:00 години (інший час визначається за домовленістю сторін); під час канікул з 09:00 до 21:00 години (інший час визначається за домовленістю сторін). 1.1.4. - На свята: Новий рік, Різдво Христове, Пасха, день народження ОСОБА_5 - рік через рік (один рік з матір`ю, один з батьком). 1.1.5. - 18.12, 19.05, 16.07 кожного року ОСОБА_5 перебуває з матір`ю з 17:00 до 21:00 години (інший час визначається за домовленістю сторін); під час канікул з 09:00 до 21:00 години (інший час визначається за домовленістю сторін). 1.1.6. - Завчасно узгодивши з ОСОБА_1 та попередивши його (за 10 днів до дати від`їзду шляхом направлення листа на електронну пошту, ОСОБА_7 має право на період канікул у навчальних закладах, які відвідує ОСОБА_5 , брати дитину до себе за місцем свого проживання та відпочивати разом з нею на території України по 14 днів 2 рази на рік, або на інший строк за домовленістю з ОСОБА_1 . В цей період часу дитина ночує у матері. 2. Графік, передбачений п. 1 не застосовується на час відпустки батька ОСОБА_1 , за умови, що батько проводить відпустки за межами м. Києва. Термін відпустки, яка проводиться ОСОБА_1 разом з сином за межами міста Києва, не повинен перевищувати 20 днів підряд, або інший термін за домовленістю сторін. 3. У випадку, якщо в період канікул ОСОБА_5 перебуває з матір`ю в межах м. Києва, то в цей час батько має право на спілкування з сином згідно графіку, передбаченого п. 1. 4. Зазначене в п. 1 спілкування не може порушувати графіку навчання в навчальних закладах, тренувань в спортивних секціях та відвідування ОСОБА_5 гуртків, а саме в разі необхідності відвідання ОСОБА_5 зазначених вище секцій та гуртків в день або години спілкування його з матір`ю, ОСОБА_7 зобов`язана привозити сина на заняття без запізнень. 5. В період перебування з сином, ОСОБА_7 зобов`язується: - добросовісно та належним чином виконувати обов`язки матері; - піклуватися про стан здоров`я дитини, при перших ознаках захворювання негайно повідомляти ОСОБА_1 ; - піклуватися про фізичний, моральний та духовний розвиток сина, про одяг, їжу та інші необхідні речі; - повертати дитину у визначений час до місця проживання або іншого місця, спеціально обумовленого ОСОБА_1 ; - забезпечити дитині комфортні та безпечні умови проживання та відпочинку; - перевозити дитину в автомобілі виключно в дитячому автомобільному кріслі. 6. Обов`язок забирати дитину з місця його проживання, місця навчання або іншого обумовленого місця покладається на ОСОБА_7 . 7. Обов`язок повертати/приводити/ дитину до місця його проживання, місця навчання або іншого обумовленого місця покладається на ОСОБА_7 8. 29.11, 27.07, 05.08, 08.03 кожного року ОСОБА_5 перебуває з батьком. 9. Мати малолітнього ОСОБА_5 , маючи намір на період спільного проведення часу з сином відповідно до умов, зазначених у п.1, виїжджати з сином за межі міста Києва або України, зобов`язана ставити ОСОБА_1 до відома. Маючи намір виїжджати з сином за межі України, батьки зобов`язані завчасно (не менше як за 20 днів до бажаної дати виїзду за межі України), повідомити другу сторону. При цьому батько та мати не повинні безпідставно ухилятись від надання дозволу другому з батьків на виїзд з малолітнім за межі України за умови зазначення в дозволі конкретних строків поїздки, переліку країн та мети поїздки, а також не повинні безпідставно ухилятись від надання дозволу другому з батьків на виготовлення проїзного документу дитини. 10. За згодою сторін, графік перебування малолітнього ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_7 може бути змінений за попередньою згодою між батьками або в іншому порядку, визначеному чинним законодавством України. 11. Батьки малолітнього ОСОБА_5 , зобов`язуються належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання, а також своєчасно повідомляти один одного про зміну свого місця проживання, контактних телефонів, та будь-які інші обставини, що мають суттєве значення для своєчасного виконання своїх зобов`язань, не підбурювати дитину один проти одного. 12. У випадку, коли під час перебування у матері відповідно до умов цієї угоди ОСОБА_5 захворіє, мати зобов`язана негайно повідомити про це батька, який вправі негайно забрати ОСОБА_5 крім випадків, коли це категорично неприпустимо за медичними показниками. 13. Інформація про дату та час, коли ОСОБА_7 забирає та повертає сина до ОСОБА_1 , заноситься у журнал з підписами сторін.
Незважаючи на вище зазначене судове рішення мати з початку 2020 року перестала спілкуватися та бачитися з сином. Дитина знаходиться повністю на утриманні позивача та він самостійно здійснюю його виховання. З 2019 року ОСОБА_1 разом з сином мешкає в Київській області, Бориспільському районі, с. Гнідин. З січня 2020 року дитина навчалася у Гнідинському ліцеї ім. Петра Яцика. З характеристики, виданої навчальним закладом вбачається, що батьком належним чином піклуюся про сина, щоденно приводить та забирає його з навчання, підтримує контакт з класним керівником, відвідує батьківські збори та бере активну участь у всіх заходах ліцею. Мати ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , успіхами сина та навчанням не цікавиться, жодним чином не бере участі у вихованні та утриманні сина, у закладі освіти її навіть не бачили. На разі ОСОБА_8 успішно завершив перший рік навчання в Малій Комп`ютерній Академії. З характеристики, виданої навчальним закладом, підтверджується, що батько активно залучений у освітній процес сина, регулярно контактує з менеджерами навчального процесу та викладачами для моніторингу успіхів навчання дитини та здійснює вчасно оплату згідно встановленим графіком. Мати не піклується і про здоров`я дитини, що підтверджено довідкою про медичне спостереження за дитиною, виданою Комунальним некомерційним підприємством « Бориспільський центр первинної медико-санітарної допомоги».
ОСОБА_1 до кримінальної, адміністративної чи будь-якої іншої відповідальності ніколи не притягувався, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває. Своїми умовами проживання, піклуванням та любов`ю забезпечує дитині найкраще середовище та комфортне і спокійне життя. Відтак, у разі підтвердження факту того, що позивач самостійно утримує та виховує неповнолітнього сина ОСОБА_8 без будь-якої сторонньої допомоги та категоричної відмови від утримання та виховання матір`ю дитини, породжує для нього, як для заявника, юридичні наслідки, тобто від встановлення вказаних фактів не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових моїх прав.
Ухвалою судді від 30 грудня 2024 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30 січня 2025 року.
Ухвалою судді від 14 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Терещенко Л.В. про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.
Ухвалою судді від 15 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Терещенко Л.В. про залучення до участі у справі в якості третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою судді від 27 січня 2025 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.
Ухвалою судді від 30 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26 лютого 2025 року.
Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року судовий розгляд справи було відкладено на 27 березня 2025 року на підставі ст.223 ЦПК України.
У судовому засіданні 27 березня 2025 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач ОСОБА_9 в зал судового засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася за адресою місця реєстрації. Проте до суду повернуто поштовий конверт з судовою повісткою та ухвалою про відкриття провадження у справі, в причинах зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою». Також викликалась шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада України».
Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради в зал судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання начальника служби О. Берліної, про розгляд справи за відсутності їх представника.
Представники третіх осіб Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області та Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області в зал судового засідання не з`явились, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлені належним чином. Від представника ОСОБА_10 до суду надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності представників Органу опіки та піклування та Служби у справах дітей та сім`ї.
Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 в зал судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за адресою місця знаходження, відповідно до зворотного поштового повідомлення, процесуальні документи отримано 10.02.2025 року. Про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань не надіслали.
Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 в зал судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за адресою місця знаходження, відповідно до зворотного поштового повідомлення, процесуальні документи отримано 11.02.2025 року. Про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань не надіслали.
За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, суд обговоривши в судовому засіданні, ухвалив заочне рішення у справі.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 15 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Київ, Україна, про що 01 вересня 2010 року складено відповідний актовий запис № 2997. Батьком записаний, матір`ю ОСОБА_7 (а.с.9).
З довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований у АДРЕСА_1 . (а. с. 33).
Відповідно до довідки сектору ЦНАП Виконавчого комітету Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та його малолітній син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , станом на 15.11.2024 року проживають за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.30).
Відповідно до характеристики Гнідинського ліцею ім. Петра Яцика вбачається що ОСОБА_5 навчається в Гнідинському ліцеї з січня 2020 року. ОСОБА_8 успішно завершив 2023/2024 навчальний рік та переведений до 9-го класу. Зарекомендував себе старанним учнем. Питаннями вступу до ліцею, виховання, навчання, оплати за харчування та іншим займається виключно батько ОСОБА_1 , щоденно приводить та забирає його з навчання, підтримує контакт з класним керівником, відвідує батьківські збори та бере активну участь у всіх заходах ліцею. Мати ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , успіхами сина та навчанням не цікавиться, жодним чином не бере участі у вихованні та утриманні сина, у закладі освіти її навіть не бачили. (а.с.31).
З характеристики № 5299 від 10.06.2024 року виданої Компютерною Академією IT STEP, студент ОСОБА_5 навчається в Хмарній філії Академії за напрямком МКА у групі 3322 з 15 травня 2023 року. ОСОБА_8 успішно закінчив перший рік навчання. Проявляє високий рівень зацікавленості, активно бере участь у заходах. Оплату за навчання здійснює батько ОСОБА_1 , який активно залучений у освітній процес сина, контактує з викладачами. (а.с. 12)
Відповідно до довідки лікаря ОСОБА_11 від 15.11.2024 року про медичне спостереження за дитиною, виданої ОСОБА_1 , візити до лікаря дитини ОСОБА_5 супроводжує батько, описує симптоми, перебіг хвороби, отримує призначення, займається їх виконанням. Мама дитини жодного разу не приходила. (а.с.32).
Відповідно до висновку служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо визначення місця проживання малолітньої дитини (на засідання комісії з питань захисту прав дитини від 14 грудня 2015 року, протокол № 23) від 11 грудня 2015 року, служба у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_12 . (а.с.13-14)
В подальшому, розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 648 від 18 грудня 2015 року визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 . ( а.с. 15)
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 . Визначено спосіб участі матері ОСОБА_7 у вихованні дитини, сина ОСОБА_5 (а.с.16-25)

Як зазначено у довідці про результати рейд-перевірки від 28.01.2025 року № 01-32/08 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, за адресою реєстрації ОСОБА_7 АДРЕСА_3 , дверей не відчинили (а.с.113).

Суд, вислухавши вступне слово позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1,2 ст. 27 цієї Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За правилом ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частини 1, 4 ст. 15 Сімейного кодексу України).

Про існування спору про право між батьками протягом розгляду справи будь-яких заперечень від матері ОСОБА_7 щодо обставин, викладених у заяві про встановлення факту самостійного виховання батьком дитини, не надходило

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права, який є суттю суперечності, конфлікту, протиборства сторін.

Суд зауважує, що поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Таким чином, спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають у реалізації права.

Тобто у цьому випадку йде мова не про спір між батьками, а щодо встановлення існування певних обставин, а саме факту самостійного виховання дитини батьком, які перешкоджають реалізації одним із батьків своїх прав та обов`язків, визначених СК України, а іншому з метою забезпечення повноцінного догляду та належних умов для дитини і збереження її прав та інтересів необхідне рішення суду, що підтверджує факт самостійного виховання та утримання дитини батьком.

Наведений у статті 315 ЦПК України перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, не є вичерпним. Тому факт самостійного виховання та/або утримання дитини має бути встановлений судом якщо законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 вже викладала висновок, що факти, які мають юридичне значення, встановлюються у позасудовому та судовому порядку. Рішення суб`єктів владних повноважень стосовно встановлення фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Отже, повноваження суб`єктів владних повноважень визначені Конституцією та законами України. При здійсненні своїх владних управлінських функцій відповідно до законодавства вони діють на підставі та в межах наданих їм повноважень, у тому числі й щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Такі повноваження щодо встановлення того чи іншого факту мають бути чітко визначені у відповідних нормативно-правових актах. Встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідним суб`єктом владних повноважень виключає повноваження суду щодо встановлення такого факту в судовому порядку.

Саме тому Велика Палата Верховного Суду в постановах від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2598/16-ц виснувала, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом.

Оскільки факт самостійного виховання та/або утримання дитини не може бути встановлений у позасудовому порядку, адже жодний орган влади (суб`єкт владних повноважень) не наділений повноваженнями встановлювати такий факт, то його встановлення можливе лише у судовому порядку в суді цивільної юрисдикції.

Ураховуючи, що у цих правовідносинах відсутній будь-який орган влади, до повноважень якого належить встановлення факту самостійного виховання та/або утримання дитини, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, судом, встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту самостійного виховання та/або утримання дитини, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 та частини другої статті 315 ЦПК України.

Підсумовуючи наведене, суд наголошує, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, перелік яких не є вичерпним. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд таких справ у цивільному судочинстві в порядку окремого провадження.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересованими особами буде заявлений спір про право, то суд залишає таку заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Слід зауважити, що таке застереження стосується виключно цивільних спорів, розгляд яких визначається ЦПК України, і спрямоване на спрощення розгляду конкретної цивільної справи у розумні строки.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини необхідно для соціального забезпечення життєдіяльності позивача та його дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання та виховання їх спільної дитини.

Як встановлено судом, відповідачка ОСОБА_7 не заперечує щодо визначення місця проживання їх неповнолітньої дитини із батьком.

Факт самостійного виховання та утримання батьком дитини підтверджується характеристиками, довідками, письмовими поясненнями близьких до їх оточення людей, які було досліджено в судовому засіданні.

У суду не має підстав сумніватись в достовірності письмових доказів, а тому суд вважає що позивачем доведений факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 самостійно виховує та утримує свого сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 самостійно виховує та утримує свого сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1211,20 гривень.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення виготовлено 07 квітня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача - адвокат Терещенко Людмила Вячеславівна, РНОКПП НОМЕР_3 , місцезнаходження: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького 3а.

Відповідач ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради, 08340, Київська область, Бориспільський район, с. Гнідин, вул. Нова, буд.1

Третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, юридична адреса: Київська область, м. Славутич, Центральна площа, 7.

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, юридична адреса: Київська область, м. Славутич, Центральна площа, 7.

Третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_4

Третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 .

Суддя Т. О. Малишенко