Номер провадження 2-п/754/33/25
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2025 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судового засідання Юхименко А.Є.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Козьменко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Козьменко А.Г. про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30.10.2024 року по цивільній справі за позовом Моторного (транспортоного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.10.2024 року по цивільній справі за позовом Моторного (транспортоного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач в особі представника - адвоката Козьменко А.Г. звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного заочного рішення суду, посилаючись на те, що відповідач копію позовної заяви з додатками не отримував, про ухвалене судове рішення дізнався з додатку «Дія», куди надійшло повідомлення про відкриття виконавчого провадження. Внаслідок неналежного повідомлення він був позбавлений можливості надати суду заперечення, щодо позовних вимог та позбавлений був можливості звернутись до суду з заявою про застосування строку позовної давності до вимог позивача. Посилаючись на викладені обставини, представник просив скасувати вказане заочне рішення суду.

Заявник та його представник - адвокат Кохьменко А.Г. в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримали, просили суд задовольнити її вимоги, посилаючись на обставини викладені у вказаній заяві.

Представник позивача - Капля А.С. подала до суду заяву, згідно з якою проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення категорично заперечувала, пославшись в тому числі на той факт, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що він не проживав за адресою зареєстрованого у визначеному законом порядку місцю проживання, а тому не був повідомлений про розгляд справи судом, а також що докази, на які він посилається мають суттєве значення для правильного вирішення судом даної справи.

Заслухавши пояснення наявних учасників справи, вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Глава 11 «Заочний розгляд справи» Розділу III «Позовне провадження» ЦПК України встановлює особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення. Так, відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення до суду, який це рішення ухвалив, на предмет наявності передбачених частиною першою статті 288 ЦПК України підстав для його скасування, і оскаржити таке рішення у загальному порядку (статті 284-288 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою, заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Проте, якщо відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення поза межами встановлених частинами другою та третьою статті 284 ЦПК України строків, то згідно з положеннями Глави 11 Розділу III ЦПК України це не звільняє суд від обов`язку застосувати порядок, визначений у статті 287 ЦПК України, та постановити ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, якщо немає підстав для задоволення заяви про поновлення відповідного строку.

З урахуванням наведеного, а також висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 року у справі 214/5505/16, питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду підлягає вирішенню під час розгляду цієї заяви по суті.

Разом з тим, питання поновлення строку на звернення до суду з одночасним вирішенням питання про перегляд заочного рішення не вирішувалось, оскільки такого клопотання не було заявлено при зверненні до суду з вищевказаною заявою.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обгрунтовуючи незгоду відповідача із заочним рішенням суду, представник відповідача - адвокат Козьменко А.Г. посилається на те, що відповідач тимчасово проживав за адресою проживання своєї матері, тому не отримував кореспонденцію суду, направлену за адресою зареєстрованого місця його проживання, а також не знав про існування провадження у справі про адміністративне правопорушення № 754/4401/20, 20 лютого 2025 року ним було подано апеляційну скаргу на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року у справі № 754/4401/20 до суду апеляційної інстанції, в якій відповідач стверджує, серед іншого, про відсутність 25.03.2020 року в його діях будь-яких порушень Правил дорожнього руху України, оскільки останній рухався з дозволеною швидкістю та на зелене світло світлофору. Не було порушення п. 16.11 ПДР України (На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху), оскільки воно застосовується до нерегульованих перехресть, тоді як перехрестя вул. А.Ніколаєва та пр. В. Маяковського регулювалося світлофорами, які у момент ДТП справно працювали. Не вбачається в діях ОСОБА_1 і порушень п. 16.5 ПДР України (У разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід), оскільки продовження руху дозволяється лише на жовтий сигнал світлофору (п. 8.11 ДПР України), водночас, за свідченнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , рухався на забороняюче (червоне) світло світлофору. Відповідно, у ОСОБА_1 не виникло обов`язку надати перевагу автомобілю "Mitsubishi lancer" д.н.з. НОМЕР_1 .

Разом з тим, судом встановлено, що ухвала суду про відкриття провадження у даній справі з позовною заявою та додатками до неї була направлена відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання особи у визначеному законом порядку, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.

При цьому, належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що відповідач в період часу з 01 вересня 2024 по 01 жовтня 2024 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання своєї матері ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що у вказаний час на території у будинку за адресою: АДРЕСА_2 проводилися ремонтні роботи покриття даху, заміна опалювальних труб та заміна котла для опалювання будинку суду не надано.

Крім того, дослідивши інформацію, що міститься в базі документообігу суду, судом встановлено, що ОСОБА_1 було сплачено призначений за постановою суду від 19.05.2020 у справі про адмінправопорушення №754/4401/20 штраф та судовий збір, згідно з квитанціями №25 та №26 від 22.09.2020, копії яких долучені до матеріалів справи.

З огляду на вказане, суд критично оцінює вище вказані посилання представника, як на підставу для скасування заочного рішення, та вважає їх необґрунтованими.

За положеннями ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом таких обставин:

- відповідач не з"явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив з поважних причин;

- докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, заочне рішення може бути скасоване лише за наявності щонайменше двох підстав, визначених у ст. 288 ЦПК України.

Суд вважає, що докази, на які посилається представник Козьменко А.Г. у заяві про перегляд заочного рішення, не мають істотного значення для вирішення даної справи, оскільки вони не спростовують встановлені судом обставини у справі.

Відповідачем не долучено до поданої заяви докази, які могли б привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни, тобто такі докази, які якби були відомі суду при розгляді справи, то призвели б до ухвалення іншого рішення.

А викладені у поданій заяві обґрунтування представника відповідача, спростовуються дослідженими судом наявними доказами матеріалах справи та базі документообігу суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 287, 288 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Козьменко А.Г. про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Т.А.Зотько