Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1373/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т. Ю., секретар судового засідання Онисько С. С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хемишинець Е. І., звернулася до суду з позовною вимогою до відповідачки ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , останнім фактичним та зареєстрованим місцем проживання якого було АДРЕСА_1 . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої ввійшло право власності на земельну ділянку площею 1.9849 га, розташована на території Олешницької сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, передана йому у приватну власність на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Олешницької сільської ради від 28.09.2001 року, право на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК № 036818, зареєстрованому у Книзі записів державних актів № 85.

За життя спадкодавець, залишив заповіт, посвідчений секретарем Олешницької сільської ради 19.11.2008, яким усе належне йому на день смерті майно, де б воно не залишалось, і з чого б воно не складалось, і взагалі те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право - заповів позивачці, дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За змістом довідки, виданої Виконавчим комітетом Виноградівської міської ради № 20.7-20/165 від 03.03.2025, на день смерті ОСОБА_3 , разом із ним проживали та були зареєстровані його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тобто позивачка прийняла спадщину за заповітом, що відкрилася на день смерті ОСОБА_3 , на підставі ст.1268 ЦК України.

Відповідачка не має претензій на майно чоловіка, не заперечує щоб саме позивачка успадкувала майно батька за заповітом.

На день смерті спадкодавця осіб, що б мали обов`язкову частку у спадщині за заповітом, не було.

Ці та інші обставини встановлені рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.11.2009 у цивільній справі за позовом позивачки про визнання права власності на спадкове майно у спадщині після смерті її батька ОСОБА_3 . Рішення набрало законної сили. Обставини, встановлені судом у цій справі, мають преюдиційне значення. Цим рішенням за позивачкою визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька, ОСОБА_3 на житловий будинок, що належав йому на праві власності. Проте, позивачка як єдиний спадкоємець яка бажає оформити спадщину не може у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки правовстановлюючі документи спадкодавець за життя втратив у розпорядження позивачки є лише копія документа.

Позивачка та її представник у підготовче засідання не з`явилися, однак згідно прохальної частини позовної заяви представник позивачки просила суд провести розгляд справи у їх відсутність та задоволити позовні вимоги.

Відповідачка будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в підготовче засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву, згідно якої вимоги позивача визнає повністю та просить суд розглянути справу у її відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть.

Останнім місцем проживання спадкодавця було АДРЕСА_1 .

За життя спадкодавець ОСОБА_3 залишив заповіт, посвідчений секретарем Олешницької сільської ради 19.11.2008, яким усе належне йому на день смерті майно, де б воно не залишалось, і з чого б воно не складалось, і взагалі те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право - заповів позивачці, дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заповіт заповідачем не змінений і не скасований.

Таким чином позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Відповідачка, дружина спадкодавця, як спадкоємець за законом першої черги на спадщину не претендує.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.11.2009 у цивільній справі № 2-1292/09 за позовом позивачки про визнання права власності на спадкове майно у спадщині після смерті її батька, за позивачкою визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, розташованимй в АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю на праві власності.

Однак поза увагою спадкоємця залишилося інше спадкове майно - земельна ділянка площею 1.9849 га, розташована на території Олешницької сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, передана спадкодавцю у приватну власність на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Олешницької сільської ради від 28.09.2001 року, право на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК № 036818, зареєстрованому у Книзі записів державних актів № 85.

Суд констатує, що після смерті батька позивачка прийняла спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з ним, що стверджується довідкою старости Олешницького старостинського округу від 03.03.2025 № 20.7 - 20/165.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У нотаріальному оформленні спадщини позивач має перешкоди через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, виданих на ім`я спадкодавця, які втрачено.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , права власності в цілому в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_3 , на земельну ділянку площею 1.9849 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Олешницької сільської ради, Виноградівського району Закарпатської області, яка належала ОСОБА_3 , на підставі рішення XV сесії 23 скликання Олешницької сільської ради від 28.09.2001 року, право на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК № 036815, зареєстрованому у Книзі записів державних актів за № 85.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 14.04.2025.

ГоловуючийТ. Ю. Левко