Справа № 524/4303/23
Провадження № 2/524/3444/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії до ОСОБА_1 про стягнення боргу

УСТАНОВИВ:

В провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької об`єднаної філії до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Від позивача надійшло клопотання про заміну відповідача, ОСОБА_1 , на належного ОСОБА_2 , яке обґрунтоване тим, що в період виникнення заборгованості він був власником квартири.

Згідно із ч.2 ст.51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги відомості з Реєстру речових прав на нерухоме майно, суд вважає за можливе замінити відповідача по справі, ОСОБА_1 , на належного - ОСОБА_2 .

Від представника ОСОБА_1 , адвоката Браташа Ю.П., надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позову та стягнути із позивача на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати.

У відповіді на вказаний відзив представник позивача зазначив, що згідно з відомостями, наявними у АТ «Полтаваобленерго», саме ОСОБА_1 , була користувачем та споживачем комунальних послуг, зокрема, послуг із централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 по особовому рахунку НОМЕР_1 у період до червня 2014 року. Пунктом 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено обов`язки на індивідуального споживача комунальних послуг інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Проте, в порушення вимог вищевказаного пункту, відповідач не повідомив АТ «Полтаваобленерго», як постачальника комунальної послуги, про відчуження об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 . Відтак, станом на 28.06.2023 (дата подачі позову) у АТ «Полтаваобленерго» були наявні обґрунтовані підстави щодо звернення із позовною заявою до суду про стягнення заборгованості саме до ОСОБА_1 . Вважає, що дії позивача не можуть розцінюватись, як необґрунтовані, а тому підстави для компенсації судових витрат на користь первісного відповідача відсутні. Заявлений адвокатом розмір витрат вважає неспівмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на їх надання (виконання), обсягом, ціною позову.

Відповідно до ч.5 ст.51ЦПК України відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Враховуючи наведене, сам по собі факт пред`явлення вимоги до неналежного відповідача не є необґрунтованою дією позивача у розумінні положень ч.5 ст.51 ЦПК України, зміст яких необхідно тлумачити таким чином, що замінений відповідач має право на відшкодування судових витрат у разі, якщо дії позивача мають ознаки зловживання процесуальними правами.

В ухвалі Верховного Суду від 06 вересня 2018 року по справі № 552/2378/17 викладений правовий висновок про те, що «Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі».

Отже, для задоволення заяви адвоката Браташа Ю.П. в порядку ч.5 ст.51 ЦПК України необхідно встановити, що АТ «Полтаваобленерго», пред`являючи вимоги до ОСОБА_1 , усвідомлювало, що вона не є власником спірної квартири та споживачем послуг, або ж після того, як дізналось про цей факт, свідомо ухилялось від вчинення процесуальних дій, передбачених ч.1, ч.2 ст.51 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що станом на дату ухвалення заочного рішення у розпорядженні суду були відомості, зокрема довідка Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області», про те, що власником нерухомого майна, за яким виникла заборгованість по сплаті комунальних послуг, була ОСОБА_1 і тільки із долучених до заяви про перегляд заочного рішення документів суду стало відомо про те, що в червні 2014 року ОСОБА_1 відчужила нерухоме майно.

Суд враховує те, що клопотання про заміну неналежного відповідача було подано позивачем через 5 днів після скасування судом заочного рішення.

Доказів, які б підтверджували те, що після відчуження квартири ОСОБА_1 повідомляла позивача про вказаний факт, відповідач суду не надала.

Відтак, на думку суду, встановлені обставини не дають підстав стверджувати, що позивач свідомо діяв недобросовісно (необґрунтовано) у частині визначення належного відповідача по справі, а тому суд відмовляє у відшкодуванні судових витрат з підстав, передбачених ч.5 ст.51 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 51, 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Замінити відповідача по справі, ОСОБА_1 , на належного - ОСОБА_2 .

Встановити відповідачу строк для подання відзиву 15 днів з дня отримання ухвали суду.

Зобов`язати позивача направити на адресу відповідача копію позовної заяви з додатками в строк до 15.04.2025, а докази такого направлення подати суду до початку судового засідання.

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката Браташа Ю.П. про розподіл понесених відповідачем судових витрат.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ