УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 760/18907/22

провадження № 61-4028ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 березня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року у зв`язку з нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Седлецька Т. А., про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом.

Просила встановити факт її спільного проживання із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 2010 року, та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року позов задоволено.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 2010 року.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмолено.

Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2024 року постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 27 листопада 2024 року.

17 січня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року відмолено в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Судове рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 наголошувала, що підставою для перегляду постанови суду апеляційної інстанції від 30 січня 2024 року за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені Солом`янським районним судом м. Києва згідно рішенням від 12 липня 2023 року, та не були відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи, тобто, обставини, які виникли після набрання постановою суду апеляційної інстанції від 30 січня 2024 року законної сили з моменту її прийняття. Згідно з вказаною постановою судом апеляційної інстанції у результаті перегляду справи в апеляційному порядку здійснено новий судовий розгляд, а саме встановлений факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу особи, що не брала участь у справі - ОСОБА_4 , та позивачки з 2010 року до 05 серпня 2021 року.Ці обставини вплинули на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Проте обставини, на які посилається позивач як на нововиявлені обставини, були відомі позивачу при розгляді справи судом, адже на факт існування фактичних шлюбних відносин позивача не з ОСОБА_3 , а з іншим чоловіком, вказував відповідач ОСОБА_2 , як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції і позивач, в свою чергу, посилаючись на вказані обставини, висловлюючи свої заперечення проти вказаних обставин у відповіді на відзив в суді першої інстанції, відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на вказані обставини та стверджуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов до помилкового висновку, встановивши такі обставини.

Тому обставини, на які посилається позивач, як на нововиявлені, не підпадають під дію положення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, не спростовують факти, покладені в основу судового рішення апеляційного суду, і фактично зводяться до незгоди позивача з постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року та переоцінки доказів, оцінених апеляційним судом у процесі розгляду справи.

28 березня 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що в обґрунтування висновків, викладених у судовому рішенні суду апеляційної інстанції, відсутні жодні посилання на норми матеріального права, що стосується й усіх доводів та доказів позивачки, включаючи показання свідків. Суд апеляційної інстанції помилково здійснив повноваження втручання в оцінку доказів, вмотивовано неприйнятих від відповідача судом першої інстанції і помилково здійснив втручання в оцінку вказаних доказів позивачки, що не відповідає висновкам, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц. Висновки суду апеляційної інстанції суперечливі та помилкові, суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі №712/7830/16-ц, від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17. Фактично апеляційний суд здійснив новий судовий розгляд справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

У пункті 1 частини другої статті 423 ЦПК України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21) вказано, що:

«34. Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)).

34.1.1. Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

35. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року (пункт 26)).

36. Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див. зазначену постанову у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

37. Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 6.38))».

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення. He вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах (див., зокрема, постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 травня 2019 року в справі № 761/11351/16-ц, Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року в справі № 299/883/17 та від 21 червня 2024 року в справі № 752/21538/20).

Суд апеляційної інстанції встановив, що наведені заявником обставини не є нововиявленими, оскільки фактично зводяться до незгоди з постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року, переоцінки досліджених судом при розгляді справи по суті доказів, а процесуальні недоліки розгляду справи могли бути підставою для перегляду судового рішення.

За таких обставин суд зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 04 березня 2025 року у справі № 760/18907/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко