ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-9544/10Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/380/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретар - Гичко К.С.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Нужди Ф.Т., представника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Наконечної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Нужди Федора Тарасовича на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2025 року, постановлену суддею Ромазаном В.В. у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з із вказаною скаргою, в якій просила зобов`язати державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження №37888333, у якій зазначити про зняття арешту із майна ОСОБА_1 ; відомості про ОСОБА_1 виключити із Єдиного реєстру боржників; вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяжень такого майна: номер запису обтяження 18920691; підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №3788333 від 08.02.2017, зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений 08.02.2017 постановою головного державного виконавця управління ДВС головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, в даний час відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25 січня 2025 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт» на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції передано до Господарського суду міста Києва (01054, місто Київ, вул..Б.Хмельницького, 44-В), на розгляді якого перебуває справа №910/20940/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Горизонт», ().

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Нужда Ф. Т. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що приписи ч.2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства не стосуються предмету скарги ОСОБА_1 , у неї немає будь-яких спорів стосовно боржника у справі №910/20940/21 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю ФК Горизонт.

Наведені в ухвалі суду висновки, що містяться у постановах Верховного Суду, не є релевантними до даної справи, оскільки вони стосуються правовідносин, що виникли в результаті майнових спорів боржника в процесі банкрутства або спорів щодо інших вимог до боржника.

Оскільки справа за скаргою ОСОБА_1 стосується визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця і зобовязання його вчинити певні дії, тому скарга не може бути передана для розгляду до господарського суду.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Нужда Ф.Т. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Наконечна І.В. заперечила проти доводів апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обгрунтованою.

Заслухавши пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Обставини справи.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06.09.2010 року задоволено частково позов ПАТ «Київська Русь», стягнуто на його користь з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 і ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №26-0811 від 08.05.2008 року в сумі 750 772,61 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки:

житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 43,2 кв.м., у тому числі, житловою площею 34,3 кв.м, що належить Іпотекодавцю ОСОБА_1 на праві приватної власності

земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок, площею 0,15 гектарів (кадастровий номер :02:0010931) і належить Іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯД № 228284

квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 67,9 кв.м., у тому числі житловою площею 37,3 кв.м., яка належить Іпотекодавцю ОСОБА_1 на праві власності

шляхом їхнього продажу з прилюдних торгів.

На виконання зазначеного рішення 19.11.2011 року Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчі листи, на підставі яких відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Тернопільській області відкриті виконавчі провадження №37888333 (щодо звернення стягнення на заставлене майно) та №3788847 (щодо стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та держмита, сплаченого при подачі заяви).

У межах виконавчого провадження №37888333 застосовано арешт майна ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника від 08.02.2017 року.

Згідно з протоколом №208787 від 19.11.2016 року реалізовано майно

ОСОБА_1 , що перебувало в іпотеці: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 43,2 кв.м., у тому числі, житловою площею 34,3 кв.м. та земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок, площею 0,15 гектарів (кадастровий номер :02:0010931).

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 67,9 кв.м., у тому числі житловою площею 37,3 кв.м., яка належала ОСОБА_3 і перед передачею в іпотеку Акціонерному банку «Київська Русь» вже перебувала в іпотеці згідно з договором, укладеним з ВАТ КБ «Надра», набуло товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» в зв`язку з відступленням банком прав вимоги.

Дана квартира реалізована і її власником в даний час є інша особа, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.12.2023 року.

Після реалізації житлового будинку з надвірними будівлями за адресою

АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 , іншого майна, переданого в іпотеку, у ОСОБА_1 немає.

У Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і далі міститься запис про обтяження № 18920691 (спеціальний розділ) від 08.02.2017 року арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 37888333, виданої 08.02.2017 року та про суб`єкта обтяження відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Тернопільській області.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 28.04.2020 року у справі №2-9544/10 замінено стягувача ПАТ «Київська Русь» на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» з виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.09.2010 року про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором №26-0811 від 08.05.2008 року на предмет іпотеки, однак, новий стягувач не подавав повернутий попередньому стягувачу виконавчий лист до виконавчої служби в зв`язку з його втратою, а у видачі дубліката виконавчого листа ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 14 липня 2020 року у справі №2-9544/10 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 у справі №910/20940/21 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Горизонт» (ідентифікаційний код 39013897) та уведено мораторій на задоволення вимог кредиторів вказаного товариства, призначено розпорядником майна арбітражну керуючу.

Передаючи справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суд першої інстанції зіслався на норми ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства та правові висновки Верховного Суду, який неодноразово висловлював позицію щодо концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 918/420/16, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 908/4057/14, від 11 липня 2018 року у справі № 922/3040/17, від 29 листопада 2019 у справах № 908/130/15-г, № 923/1194/17, від 05 лютого 2020 у справі № 921/557/15-г).

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду про наявність підстав для передачі скарги ОСОБА_1 господарському суду для її розгляду у межах справи про банкрутство, оскільки скарга ОСОБА_1 стосується процесуальних питань, повязаних з виконанням судових рішень. Між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК Горизонт» відсутній майновий спір, зокрема, спір щодо права власності на майно, передане ОСОБА_1 в іпотеку.

А тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з поверненням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить виходить апеляційний суд та застосовані норми права.

Відповідно до ч.2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 травня 2021 року в справі № 759/9008/19 (провадження № 14-35цс21) зазначено, що:

«в частині другій та третій статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21 квітня 2019 року (далі - КУПБ) передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, вказаними нормами врегульовано, що господарським судам підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими та з немайновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Крім того, у пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України та частині другій і третій статті 7 КУПБ законодавчо закріплено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі спори, стороною в яких є боржник, що є цілком логічним, унеможливлює будь-який вплив у процедурі банкрутства та забезпечує реалізацію основоположних принципів судочинства.

Тобто такі спори належать до виключної підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та їх розгляд здійснюється в межах провадження у справі про банкрутство, без порушення нових справ».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 916/585/18 (916/1051/20) вказано, що:

законодавець вкотре підкреслив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, постановах Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі № 910/1116/18, від 12.01.2021 у справі № 334/5073/19.

Суд першої інстанції керувався зазначеними правовими висновками, однак не звернув увагу, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця подана відповідно до вимог розділу VII ЦПК України Судовий контроль за виконанням судових рішень, між ОСОБА_1 та ТОВ ФК Горизонт відсутні будь-які майнові спори, а також вона не предявляла жодних немайнових вимог до ТОВ ФК Горизонт, яке є боржником у справі про банкрутство.

А тому зазначені правові висновки Верховного Суду не є релевантними до даної справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

При вирішенні питань, що виникають у процесі судового контролю за виконанням судових рішень, суд не вирішує спір.

Скарга сторони виконавчого провадження на дії (бездіяльність) державного виконавця не є майновою вимогою та не свідчить про наявність майнового спору, стороною якого є боржник у справі про банкрутство.

Наведене відповідає правовим висновкам, висловленим у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року (справа №242/3368/16-ц).

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції зробив неправильний висновок про передачу справи до господарського суду, а тому ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379 , 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Нужди Федора Тарасовича задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2025 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до Тернопільського міськрайонного суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 4 квітня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Храпак Н.М.

Костів О.З.