Справа № 199/3391/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2025 року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Руденко В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення компенсації втрати частини заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом про стягнення компенсації втрати частини заробітку.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Згідно до частини 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивач у позовній заяві посилається на положення п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», просив звільнити його від сплати судового збору.

На підставі статті 2 Закону України «Про оплату праці» структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 (далі - Інструкція № 114/8713), розробленої відповідно до Закону України від 17 вересня 1992 року N 2614-XII «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції).

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Разом із тим, з урахуванням п. 3.9 Інструкції № 114/8713 суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні є іншими виплатами, що не належать до фонду оплати праці, а відтак і не можуть вважатися заробітною платою. Відтак, позивач не звільняється від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

З огляду на викладені обставини, вважаю, що наведені позивачем у заяві доводи не дали достатніх підстав для звільнення його від сплати судового збору.

Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з огляду на подання позову через систему ЄСІТС «Електронний суд», позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 968,96 грн..

Ухвалою суду від 20 березня 2025 року позивачу було надано строк для усунення даних недоліків, зазначених в ухвалі, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали. Представником позивача було клопотання про усунення недоліків, де представник позивача наполягає на посилання п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно недоліки в ухвалі суду від 20.03.2025 року позивачем не усунуті.

Згідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення компенсації втрати частини заробітку - вважати неподаним та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику право повторного звернення до суду з тими ж самими вимогами після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Руденко