Справа № 454/631/20 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/811/758/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

07 квітня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Цяцяк Р.П., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 24 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

24 листопада 2020 року заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області було частково задоволено позов АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 56-60).

15 січня 2021 року представник відповідачки ОСОБА_1 , адвокат Лаврів В.П., подав до суду заяву про перегляд вищезгаданого заочного рішення суду від 24 листопада 2020 року (а.с. 63-74).

30 серпня 2024 року ухвалою суду вищезгадану заяву представника відповідачки про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення (а.с. 166-167) і 12 вересня 2024 року цю ухвалу було доставлено до електронної скриньки відповідачки (а.с. 168). 27 листопада 2024 року ухвалу суду від 30 серпня 2024 року було повторно доставлено до електронної скриньки відповідачки (а.с. 169).

06 березня 2025 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 на вищезгадане заочне рішення суду від 24 листопада 2020 року (а.с. 171-176), тобто - зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, пропуск якого мотивує тим, що «... не має змоги сплачувати за інтернет та є відсутньою за своїм місцем проживання в Червоноградському районі Львівської області, через воєнні дії на території України, то ознайомилась із ухвалою суду про відмову в перегляді заочного рішення тільки 03.03.2025 на сайті судова влада, після того як мені було накладено арешт на рахунки, а тому строк на подачу апеляційної скарги був пропущений з поважних причин».

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто - не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений процесуальним законом строк, і такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Матеріалами справи стверджується наступне.

26 лютого 2020 року ухвалою суду позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 39).

15 квітня 2020 року відповідачка ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції клопотання, у якому повідомляє суд про те, «що за адресою реєстрації в паспорті громадянина України (вона) не проживає» і знаходиться «в іншій області України», а відтак просить всі документи скеровувати на її «електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с. 40).

Тобто, щонайпізніше 15 квітня 2020 року відповідачці ОСОБА_1 вже було відомо про наявність в провадженні суду справи за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором.

29 квітня 2020 року на вищезгадану електронну адресу відповідачки було надіслано копію позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» до неї з додатками, а також копію ухвали про прийняття цієї позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі (а.с. 41-42)

Принагідно слід зауважити, що до 24 листопада 2020 року (дня ухвалення судом оскаржуваного заочного рішення), тобто - протягом майже 7 місяців, відповідачкою відзиву на позовну заяву до суду подано так і не було.

24 листопада 2020 року відповідачка надіслала до суду клопотання, аналогічне за змістом до вищезгаданого клопотання від 15 квітня 2020 року (а.с. 54).

Статтею 131 ЦПК України на учасників судового процесу покладено обов`язок повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження).

Однак, інших клопотань, заяв, звернень тощо до суду, у яких відповідачка ОСОБА_1 повідомляла б суд про те, що вона «не має змоги сплачувати за інтернет», або про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) матеріали справи не містять.

12 вересня та 27 листопада 2024 року на вищезгадану «електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 » відповідачці і було надіслано ухвалу суду від 30 серпня 2024 року, якою заяву її представника про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення (а.с. 166-167, 168, 169).

Відповідачка/апелянт ОСОБА_1 , просячи в поданій нею до суду апеляційній скарзі поновити їй строк на апеляційне оскарження - з посиланням на те, що вона «не має змоги сплачувати за інтернет та є відсутньою за своїм місцем проживання в Червоноградському районі Львівської області, через воєнні дії на території України», в цій же апеляційній скарзі адресою свого місцезнаходження зазначає адресу її місця реєстрації, яка є зазначеною нею у поданій до банку Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 10), у її паспорті (а.с. 28), у позовній заяві, а також вищезгадану «електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с. 171).

За вищенаведених обставин в їх сукупності доводи, які містяться у апеляційній скарзі, про те, що апелянт «не має змоги сплачувати за інтернет та є відсутньою за своїм місцем проживання в Червоноградському районі Львівської області, через воєнні дії на території України, то ознайомилась із ухвалою суду про відмову в перегляді заочного рішення тільки 03.03.2025 на сайті судова влада, після того як мені було накладено арешт на рахунки, а тому строк на подачу апеляційної скарги був пропущений з поважних причин», не можуть прийматися до уваги, оскільки особа, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана самостійно стежити за дотриманням процесуальних строків, планувати свої фінансові та побутові можливості для забезпечення доступу до судочинства. Відсутність належної організації з цього питання не може бути підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Частиною 3 статті 357 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім цього, апеляційне провадження за апеляційною скаргою не може бути відкрито, так як апелянтом не оплачено судовий збір відповідно до п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 24 листопада 2020 року.

Згадане клопотання обґрунтовується тим, що «… на підтвердження скрутного майнового стану ОСОБА_1 надано письмові докази, згідно яких її дохід за попередній календарний рік становить 0 грн., що підтверджується довідкою в додатках виданою Головним управлінням ДФС України у Львівській області, та оскільки розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік...»

До вищезгаданого клопотання долучено: довідку з Пенсійного фонду України Форми ОК-5 за звітні період 2010 року і 2011 року та відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, згідно якої стосовно ОСОБА_1 інформація про доходи за період з січня місяця 2024 року по січень місяць 2025 року відсутня.

Згідно ч.1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 3 ст. 136 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно ч.2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення Європейського суду з прав людини «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення, відстрочення або розстрочення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Надані апелянткою відомості з Пенсійного фонду України Форми ОК-5 за звітні період 2010 року та 2011 року, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового зборуне характеризують у повній мірі майновий стан ОСОБА_1 за попередній календарний рік, оскільки, остання не є особою з інвалідністю або пенсіонером за віком, відповідно є працездатною особою.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність доходу та надані апелянтом відомості не є беззаперечними і достатніми доказами її скрутного майнового стану та не підтверджують достовірність тієї обставини, що вона не може сплатити судовий збір, оскільки ОСОБА_1 не надала доказів про її майновий стан в цілому (відомостей про грошове утримання чи інших видів доходів, з яких не утримуються суми податки, наявність чи відсутність інших доходів, рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними, банківські документи про відсутність на рахунках коштів тощо).

Констатація скрутного матеріального становища без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Крім того, відповідно до ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У даному випадку необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено ЦПК України, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слід зазначити, що зазначені в ухвалі суду недоліки поданої апеляційної скарги не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

А відтак, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, враховуючи відсутність належних доказів в підтвердження фінансового стану, який не дозволяє оплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на (заочне) рішення Сокальського районного суду Львівської області від 24 листопада 2020 року, слід відмовити за його необґрунтованістю. З урахуванням наведеного провадження за апеляційною скаргою може бути відкрито за умови оплати судового збору згідно частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подачі апеляційної скарги, в розмірі 3153 грн. 00 коп. за такими реквізитами:

Отримувач коштів: УК у Личаківському районі м. Львова (Личаківський) 22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38008294

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0013954

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: Судовий збір у справі (№ справи) за позовом (ПІБ чи назва установи, організації скаржника), Львівський апеляційний суд, код ЄРПОУ 42262398.

При заповненні платіжного документа у графі "код платника" платником судового збору - фізичною особою зазначається ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Враховуючи допущені недоліки, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху для їх усунення, попередивши апелянта, що у випадку невиконання цієї ухвали подана апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Документи, що підтверджують сплату судового збору необхідно у передбачений строк подати Львівському апеляційному суду.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 24 листопада 2020 року залишити без руху та надати апелянту строк для для усунення недоліків - десять днів з дня отримання апелянтом даної ухвали.

У випадку невиконання апелянтом у встановлений строк вимог даної ухвали (не усунення недоліків, які зазначені в описовій частині даної ухвали), їй буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Суддя Львівського апеляційного суду Цяцяк Р.П.