Єдиний унікальний номер судової справи: 472/973/24 Головуюча у 1-й інстанції Орленко Л.О.
Провадження № 22ц/812/514/25 Доповідач в апеляційній інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

07 квітня 2025 року м. Миколаїв справа №472/973/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Самчишиної Н.В.,

суддів: Локтіонової О. В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Коростієнко Н.С.,

за участю: представника відповідача Венделя О.М.

розглянувши у відкритому судовому засідання в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою від його імені представником адвокатом Венделем Олегом Михайловичем, на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Орленко Л.О. в приміщення цього суду в с-щі Веселинове, зі складанням повного рішення 13 січня 2025 року, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

встановив:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ» або Товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що 17 серпня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений договір позики №76797225, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало кредитні кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування за банківський картковий рахунок позичальника. Кредитний договір підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора.

14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржника.

Отже, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №76797225 від 17 серпня 2023 року, який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 .

Відповідно до реєстру боржників №17 від 27 лютого 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18062,50 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 13062,50 грн заборгованість за процентами. Відповідач умови кредитного договору не виконав та не повернув кредитні кошти і проценти за користування кредитом.

Також позивач вказував, що 27 серпня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем був укладений договір позики №6057754, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» надало кредитні кошти шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки відповідача.

Кредитний договір підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, відповідно до п. 9 договору позики.

11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників №1 від 11 січня 2024 року до договору факторингу №11-01/2024 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 25865,97 грн, з яких: 8700 грн заборгованість за основною сумою боргу, 17165,97 грн заборгованість за процентами.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитними договорами в розмірі 43928,47 грн та судовий збір за подання позову в розмірі 3028 грн.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13 січня 2025 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитними договорами на загальну суму в розмірі 32 678 грн 47 коп., яка складається із заборгованості за договором позики № 76797225 від 17 серпня 2023 року станом на 31 липня 2024 року в розмірі 6 812,50 грн, з яких: сума заборгованості за основним боргом - 5 000 грн; сума заборгованості за відсотками - 1812,50 грн; із заборгованості за договором позики № 6057754 від 27 серпня 2023 року станом на 31 липня 2024 року в розмірі 25 865,97 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 8 700 грн, сума заборгованості за відсотками - 17 165,97 грн; та стягнуто судовий збір в розмірі 2 252 грн 53 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що сторони укладали в електронній формі кредитні договори зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та погодили строк користування кредитом. Після спливу погодженого між сторонами строку позивач не мав права на нарахування процентів, передбачених договором, а мав право на отримання грошових сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Проте всупереч зазначеним нормам матеріального права позивачем неправомірно нараховані проценти за користування кредитом після спливу строку кредитування.

Таким чином, розмір заборгованості за договором позики №76797225 від 17 серпня 2023 року за відсотками в межах строку кредитування (29 днів) становить 1812,50 гривень (5 000 гривень х 1,25%) х 29 днів). Вимог про стягнення заборгованості з урахуванням частини другої статті 625 ЦК України позивачем не заявлено.

Щодо заборгованості за процентами за договором позики № 6057754 від 27 серпня 2023 року, то суд встановив, що проценти в загальному розмірі 17 165,97 грн нараховані в межах строку кредитування, який відповідно до умов договору становить 69 днів (з 27 серпня 2023 року по 04 листопада 2023 року).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що внаслідок невиконання позичальником умов кредитних договорів утворилася загальна заборгованість перед позивачем, як правонаступником первісних кредиторів, яка становить 32 678,47 гривень та складається із заборгованості за договором позики № 76797225 від 17 серпня 2023 року станом на 31 липня 2024 року в розмірі 6 812,50 грн, з яких: сума заборгованості за основним боргом - 5 000 грн; сума заборгованості за відсотками - 1812,50 грн; із заборгованості за договором позики №6057754 від 27 серпня 2023 року станом на 31 липня 2024 року в розмірі 25 865,97 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 8 700 грн, сума заборгованості за процентами - 17 165,97 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

В апеляційній скарзі на рішення суду відповідач, діючи через свого представника адвоката Венделя О.М., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги про стягнення грошових коштів, відмовивши у стягненні з відповідача заборгованості за процентами по всім договорам позики.

Відповідач, погоджуючись із встановленим фактом отримання ним позик та укладанням договорів позики, заперечував щодо стягненням з нього процентів по вищевказаним кредитним договорам.

Вказував, що ОСОБА_1 з 29 березня 2022 року і по теперішній час перебуває на військовій службі за мобілізацією, що підтверджується військовим квитком Серії НОМЕР_1 від 10 квітня 2014 року та Довідкою № 14/89 від 17 липня 2025 року.

Отже, судом 1-ї інстанції при ухваленні рішення не враховано положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (чинній на час укладення кредитних договорів), згідно якого військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

З урахуванням зазначеного, нараховані позивачем проценти за користування грошовими коштами за договором позики № 76797225 від 17 серпня 2023 року в розмірі 13 062,50 грн та за договором позики № 6057754 від 27 серпня 2023 року в розмірі 17 165,97 грн не підлягають стягненню з відповідача.

Позивач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до положень статей 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 вищевказаного Закону зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані - в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 зазначеного Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Судом установлено та з матеріалів справи убачається, що 17 серпня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 76797225, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 7-8). Договір підписано одноразовим електронним ідентифікатором, як аналог власноручного підпису позичальника.

Згідно з договором позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовам кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.

За умовами договору відповідачу надано кредитні кошти в сумі 5 000 грн, які він зобов`язався повернути кредитодавцю протягом 29 днів та сплатити відсотки за користування ними. Відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,25% на добу.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, 28 липня 2021 року та 27 лютого 2024 року укладено додаткові угоди № 2 та № 20 до договору факторингу №14/06/21, відповідно до яких первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору позики № 76797225 від 17 серпня 2023 року, що підтверджується копією договору факторингу, копіями додаткових угод до договору факторингу, копією акту прийому-передачі реєстру боржників № 17, витягом з реєстру боржників № 17 (а.с. 10-15).

Відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 31 липня 2024 року становить 18 062,50 грн, з яких: сума заборгованості за основним боргом - 5 000 грн; сума заборгованості за процентами - 13 062,50 грн.

Крім того, судом встановлено, що 27 серпня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики № 6057754, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 8 700 грн, які він зобов`язався повернути кредитодавцю протягом 69 днів та сплатити відсотки в розмірі, який передбачено в договорі (акційна процентна ставка - 1,36950% на день, базова процентна ставка, фіксована - 2,49000% на день, основна процентна ставка, фіксована - 3,00000% на день), що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 22-26). Вказаний договір підписано одноразовим електронним ідентифікатором як аналог власноручного підпису позичальника.

Факт отримання кредитних коштів підтверджується відповіддю ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 27 серпня 2024 року.

11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11-01/2024, 11 січня 2024 року укладено додаткову угоду № 1 до договору факторингу № 11-01/2024, відповідно до яких первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору позики № 6057754 від 27 серпня 2023 року, що підтверджується копією договору факторингу, копією додаткової угоди, копією акту прийому-передачі реєстру боржників, витягом з реєстру боржників № 1 (а.с. 32-37).

Відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 31 липня 2024 року становить 25 865,97 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 8 700 грн, сума заборгованості за відсотками - 17 165,97 грн.

Також судом встановлено, що зазначені вище кредитні договори не оспорені і є чинними.

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені обставини укладення кредитних договорів та отримання за ними коштів позичальником не заперечуються.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаними кредитними договорами за договорами факторингу.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на час укладення кредитних договорів) - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля (далі Закон).

Так, військовослужбовці, визначені пунктом 15 статті 14 Закону, які мають кредитні зобов`язання перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме:

- звільнення від сплати процентів за користування кредитом;

- звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 з 29 березня 2022 року і по теперішній час перебуває на військовій службі за мобілізацією, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 від 10 квітня 2014 року та довідкою № 14/89 від 17 липня 2025 року Військової частини НОМЕР_2 ( а.с. 93-94).

З огляду на це та приймаючи до уваги, що кредитні договори укладені відповідачем у період його військової служби за призовом під час мобілізації, ОСОБА_1 звільнений від сплати процентів за користування кредитом.

Суд першої інстанції визначаючи розмір заборгованості за кредитними договорами неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зазначених обставин не врахував та помилково стягнув заборгованість за процентами за користування кредитними коштами за кожним з кредитних договорів.

Виходячи з встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за кредитними договорами.

Аналіз доводів апеляційної скарги свідчить про те, що рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту відповідачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням викладеного рішення районного суду в оскаржуваній частині відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині стягнення заборгованості за процентами за кредитними договорами з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині стягнення процентів підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні таких вимог, то відповідно до пункту 13 частини 1 статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду першої інстанції та при подачі апеляційної скарги підлягають перерозподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

При зверненні до суду першої інстанції з позовом, Товариство сплатило судовий збір за подання позову в розмірі 3028 грн. При зверненні з апеляційною скаргою відповідач сплатив судовий збір в розмірі 3633,60 грн.

За результатами перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом, позовну заяву було задоволено на 31%, а вимоги апеляційної скарги задоволено на 100%.

За такого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню судовий збір за подачу позову до суду першої інстанції у розмірі 938,66 грн ( 3028грн*31% ).

З ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Венделем Олегом Михайловичем, задовольнити.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13 січня 2025 року в частині стягнення заборгованості за процентами за кредитними договорами скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Рішення суду в частині визначення загального розміру заборгованості за кредитними договорами та розподілу судового збору змінити, зменшивши розмір загальної заборгованості за кредитними договорами до 13 700 (тринадцять тисяч сімсот) грн та розмір судового збору до 938 (дев`ятсот тридцять вісім) грн 66 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.В. Локтіонова

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 08 квітня 2025 року.