Провадження № 2/177/282/25
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

02 квітня 2025 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася 07.11.2024 до суду з указаним позовом та просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із 2005 року по 27.07.2024.

В обґрунтування позову зазначено, що з 2003 року вона працювала на підприємстві «АрселорМіттал Кривий Ріг» із ОСОБА_4 , із яким склалися дружні стосунки, вони почали зустрічатися, разом проводити вільний час. Із 2005 року почали разом проживати в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а потім у належній позивачу квартирі, де вона зареєструвала його місце проживання. Вони проживали як подружжя, мали фактичні шлюбні стосунки, вели спільний бюджет та господарство впродовж 19 років, проте шлюб не зареєстрували. ОСОБА_4 виховував її дітей від попереднього шлюбу, також він мав позашлюбну доньку ОСОБА_3 , із якою перебували в добрих стосунках. ОСОБА_4 неодноразово пропонував ОСОБА_1 укласти шлюб, на що вони домовилися зареєструвати шлюб на двадцятиріччя сумісного життя. 27.07.2024 ОСОБА_4 мобілізували до лав ЗСУ і, після короткострокового навчання, направили в діючу бойову військову частину в Донецькій області. ОСОБА_4 щоденно виходив на зв`язок, а після 16.10.2024 зв`язок перервався. Звернувшись до ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування долі ОСОБА_4 , відповіді не отримала, оскільки не є його дружино. Доньці ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , 19.10.2024 надали письмове сповіщення про те, що ОСОБА_4 зник безвісті під час бойових дій при виконанні обов`язку із захисту України. Членам сім`ї військовослужбовця ЗСУ, що зник безвісті під час бойових дій при виконанні обов`язку із захисту Батьківщини, належить отримувати соціальні виплати. Оскільки позивач з ОСОБА_4 не зареєстрували шлюб, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом про встановлення факту спільного проживання і перебування в фактичних шлюбних відносинах, задля оформлення прав на отримання соціальної допомоги.

Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08.01.2025 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовчого засідання, залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство оборони України та військову частину НОМЕР_1 .

Представником третьої особи: Міністерства оборони України Застебою А.В. 11.02.2025 подано письмові пояснення, відповідно дол. яких зазначає, що позивачем не доведено, а матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як чоловіка та жінки з 2005 року, що вони мали спільний бюджет, господарство. Показання свідків є недопустимим доказом та стосуються здебільшого констатації факту проживання сторін за однією адресою, і не підтверджують наявність усталених відносин, притаманних подружжю, у розумінні ст. 3 СК України (а.с.50-54).

Ухвалою суду від 10.03.2025 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з підстав та мотивів, що наведені в позові.

Відповідач ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, однак до суду повторно не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надала, відзиву не подано.

Представником третьої особи Міністерства оборони України Застебою А.В. через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, що викладені в письмових поясненнях.

Треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_3 та в/ч НОМЕР_1 участі представників у судовому засіданні не забезпечили, заяв, клопотань та письмових пояснень по суті позовних вимог від них не надходило.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, суд постановив, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалити в справі заочне рішення на підставі наявних доказів та за відсутності заперечень з боку позивача та її представника проти заочного розгляду справи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Звертаючись із вимогами про встановлення факту проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 стверджувала, що в період з 2005 року до 27.07.2024 між ними існували відносини, притаманні подружжю, оскільки вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали спільні витрати, що також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як установлено п. 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 № 5-рп/99, до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

За наявності спору про право суд у порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі й факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 244/4801/13-ц, від 23.09.2019 у справі № 279/2014/15-ц, від 10.10.2019 у справі № 748/897/18, від 11.12.2019 у справі № 712/14547/16-ц, від 18.12.2019 у справі №761/3325/17-ц, від 24.01.2020 у справі № 490/10757/16-ц, від 25.09.2024 у справі № 461/8250/20.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 524/10054/16.

За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Водночас, у постанові від 17.10.2018 у справі № 587/302/16 (провадження № 61-18522св18) Верховний Суд указав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де окрім неї зареєстровано місце проживання, зокрема ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

Мешканцями будинку АДРЕСА_3 складено акт від 28.10.2024, затверджений начальником дільниці ТОВ «УЮТ-2011», відповідно до якого, за адресою: АДРЕСА_2 , із 2005 року по 27.07.2024, ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 у цивільному шлюбі (а.с.17).

На підтвердження наявності з ОСОБА_4 спільного бюджету, позивачем надано відомості з особового рахунку ОСОБА_1 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», де відображено рух коштів від відправника ОСОБА_4 (а.с.19).

Також, позивачем надано копії фотокарток, на яких зображена вона та ОСОБА_4 під час відпочинку, свят у колі близьких та друзів (а.с.20-25).

Позивачем надано інформацію з веб-сторінок її соціальних мереж, де відображено, що вона перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , та їх текстові особисті повідомлення з месенджерів (а.с.11-16).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні надала показання про те, що є сусідкою ОСОБА_1 , вони добре спілкуються, товаришують. Їй відомо, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого має двох дітей. Проживала їх сім`я в АДРЕСА_2 . Після розлучення, приблизно з 2005 року, ОСОБА_1 почала проживати разом з ОСОБА_4 , із яким познайомилася на роботі. Спочатку вони проживали в орендованій квартирі АДРЕСА_4 , у цьому ж будинку, а потім, приблизно з 2007 року, коли її колишній чоловік знайшов собі інше житло та з`їхав з квартири АДРЕСА_5 , вона з ОСОБА_4 переїхали до цієї квартири, де і проживали. За час спільного проживання вони за спільні кошти робили поліпшення вказаної квартири, придбали меблі. Також, разом придбали автомобіль. Відомо, що ОСОБА_4 у іншому зареєстрованому шлюбі не перебував, від попередніх стосунків має дочку. ОСОБА_1 зареєструвала місце проживання ОСОБА_4 у своїй квартирі, оскільки він власного житла не мав, вони мали спільний бюджет, разом ходили до магазину, придбавали речі, продукти, вели спільне господарство. У 2024 році ОСОБА_4 був мобілізований та на сьогоднішній день рахується безвісті зниклим. Також зазначила, що у ОСОБА_1 були добрі стосунки з дочкою ОСОБА_4 , вони спілкувалися, вона приїздила до них в гості. Але після того, як ОСОБА_4 безвісті зник, його дочка перестала спілкуватися з ОСОБА_1 , до неї не приїздить, на телефонні дзвінки не відповідає.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 надала показання про те, що вже близько 10 років поспіль вона проживає спільно з братом ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , який також на даний час перебуває на військовій службі у зв`язку з мобілізацією. ОСОБА_7 знайомив її зі своїм братом та його співмешканкою ОСОБА_1 . Відомо, що ОСОБА_4 мешкав разом з ОСОБА_1 приблизно з 2005 року в її квартирі, що в АДРЕСА_2 , де останній також був зареєстрований. Вони дружили сім`ями, ходили один до одного в гості, відзначали свята, сімейні події. Їй відомо, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, всі їх сприймали як подружжя. Коли ОСОБА_4 мобілізували, він постійно здійснював грошові перекази ОСОБА_1 , підтримував із нею зв`язок. У середині жовтня стало відомо, що ОСОБА_4 зник безвісті.

Згідно з нотаріально посвідченої заяви від імені ОСОБА_8 , який перебуває на військовій службі (а.с.81,82), останній підтвердив той факт, що його брат ОСОБА_4 з 2005 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу та він спільне господарство з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 також був зареєстрований.

Надаючи оцінку сукупності доказів, які містяться у матеріалах справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 із 2005 року по 17.10.2024 перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, під час яких вони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та проводили спільні витрати. При цьому в будь-якому іншому шлюбі вказані особи не перебували.

Доказів, які б спростовували обставини спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю саме у вказаний період, відповідачем та третіми особами не надано.

ОСОБА_3 командуванням в/ч НОМЕР_1 надано сповіщення від 21.10.2024 № 15042, згідно з яким, її батько, солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісті 27.07.2024 під час виконання бойового завдання в околицях населеного пункту Новгородівка Покровського району Донецької області (а.с.7).

Звертаючись до суду з вимогою про встановлення факту в порядку позовного провадження, ОСОБА_1 вказує, що відповідач ОСОБА_3 , отримавши від в/ч НОМЕР_1 сповіщення про батька, перестала відповідати на телефонні дзвінки, а потім заблокувала її в мобільному зв`язку, перешкоджаючи отримати в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки відомості щодо ОСОБА_4 , а тому, між ними існує спір про право, що перешкоджає зверненню до суду в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, факт спільного проживання та перебування в фактичних шлюбних стосунках ОСОБА_1 і ОСОБА_4 з 2005 року по 27.07.2024 знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного проживання є необхідність реалізації права позивача на отримання соціальних виплат, отже такий факт породжує юридичні наслідки, а тому, суд вважає за необхідне дану позовну заяву задовольнити.

Питання про судові витрати суд не вирішує, оскільки, як слідує зі змісту заяви позивача, судові витрати пов`язані з розглядом справи, що складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн, остання просила з відповідача не стягувати.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 274, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) із 2005 року по 27.07.2024.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: