Справа №932/2363/23
Провадження №2/932/697/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання Вишевецької К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Основні процесуальні рішення та дії.

09.03.2023 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося із позовом в якому просить стягнути із ОСОБА_1 в свою користь 423 790,94 грн. боргу за договором про надання банківських послуг від 26.03.2019, з яких 352 928,76 грн. заборгованість за кредитом, 70 862,18 грн. заборгованість по процентах.

09.03.2023 для вирішення справи визначено суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Овчиннікову О.С., яка ухвалою від 24.04.2023 відкрила загальне позовне провадження у справі.

У зв`язку із звільненням судді, за наслідками повторного автоматизованого розподілу 04.09.2024, для розгляду справи було визначено суддю Цитульського В.І., який ухвалою від 09.09.2022 прийняв справу до свого провадження.

Ухвалою суду від 15.01.2025 закрито підготовче провадження у справі.

Узагальнені доводи позивача.

26.03.2019 ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, підписав заяву від 26.03.2019. В заяві вказано про ознайомлення із умовами обслуговування. Також 24.09.2019 останнім підписано паспорт споживчого кредиту. Станом на 13.02.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 423 790,94 грн. боргу за договором про надання банківських послуг від 26.03.2019, з яких 352 928,76 грн. заборгованість за кредитом, 70 862,18 грн. заборгованість по процентах. Позивачем надсилалася на адресу місця проживання відповідача вимога про погашення заборгованості, проте така залишена без виконання.

Позивач вказує, що між сторонами укладено договір приєднання, викладений у декількох документах.

В судовому засіданні 05.03.2025 представник позивача просив задовільнити позов, навів пояснення, аналогічні фабулі позову.

Узагальнені доводи відповідача.

Відповідачем не погоджувалися умови кредиту, наданий позивачем розрахунок не можливо прочитати, позивачем не дотримано досудового порядку врегулювання спору.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.03.2025 проти задоволення позову заперечував, навів мотиви аналогічні наведеним вище.

Фактичні обставини встановлені судом.

26.03.2019 ОСОБА_1 підписав заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У такій заяві містяться дані ОСОБА_1 , а також вказано про ознайомлення із умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

24.09.2019 ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту у якому вказано різні умови кредитування.

Позивачем долучено довідки у яких відображено інформацію про кредитний ліміт, встановлений відповідачу та про видані йому картки (перші видано 27.03.2012, строк дії останньої закінчився в березня 2023 року).

Також позивачем надано витяг із тарифів, умов та правил надання банківських послуг, а також рішення про їх затвердження.

Із виписки по рахунках відповідача вбачається нескупне: вона враховує період з 27.03.2012; станом на 26.03.2019 заборгованість відповідача перед позивачем становила 119 493,65 грн., яка повністю погашена 05.04.2019 та збільшувалася в подальшому; із 31.05.2019 позивач почав збільшувати суму заборгованості на суму процентів та з цього часу нарахував відповідачу 359 397 грн процентів; відповідачу нараховано також 8 400 грн. комісії за обслуговування картки та 3 850 грн. комісії за обслуговування; загальний залишок нараховувався шляхом сумування витрат відповідача та описаних сум.

Розрахунок заборгованості позивача містить також колонку «відсотки погашені за рахунок кредиту».

Позивачем надсилалося на адресу реєстрації місяця проживання відповідача повідомлення про сплату заборгованості в сумі 415 320,62 грн.

За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 6 356,86 грн.

Норми права, що застосував суд.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Разом з тим, відповідно до пункту 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затверджене постанова Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75, виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками ( по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 у справі №200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27.06.2008 шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 (справа №342/180/17).

Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20 відступила від висновку, викладеного у постановах КЦС від 2.12.2020 у справі №284/157/20-ц, від 18.11.2020 у справі №313/346/20 та від 26.12.2019 у справі №467/555/19, про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

Згідно висновків вказаної постанови «Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

Відповідно до останнього абзацу ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі №347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18.

Висновок суду.

1. Зважаючи що у заяві відповідача відсутні умови кредиту, надані позивачем умови та правила кредиту відповідачем не підписані, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також сплати комісій та інших платежів.

2. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

3. Відтак відсутні підстави для стягнення зі відповідача процентів за користування кредитом в сумі 359 397 грн, 8 400 грн комісії за обслуговування картки та 3 850 грн комісії за обслуговування (разом 371 647 грн).

4. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в сумі 52 143,94 грн. в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Суд звертає увагу, що відповідачем не подано контр розрахунку заборгованості.

6. Покликання відповідачам на ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» відхиляються, адже у даному випадку не йде мова про повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав.

7. Інші аргументи сторін не впливають на правильність вирішення спору, тому їх оцінка судом не здійснюється.

Розподіл судових витрат.

Оскільки суд задовольняє позов частково із відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеній частині вимог.

На підставі викладеного, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовільнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість в сумі 52 143,94 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2 684 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення проголошено 12.03.2025.

Суддя В.І.Цитульський