Справа № 536/3110/24
Провадження № 2/536/325/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2024 року позивач, Полтавський обласний центр зайнятості, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

В обґрунтування позовних вимог посилаються, що 26.12.2019 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю. 02.03.2020 їй надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю. 07.08.2020 року ОСОБА_1 подала до Центру зайнятості заяву про зняття її з обліку та відмову від послуг служби зайнятості та наказом від 07.08.2020 року припинено реєстрацію відповідачки в Центрі зайнятості як безробітної та припинено виплату допомоги по безробіттю. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення від 07.04.2022 встановлено, що відповідачка в період перебування на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ з 02.03.2020 по 07.08.2020 одночасно отримувала надбавку по догляду за дитиною з інвалідністю з 01.12.2017. Тобто ОСОБА_1 подала неправдиві відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй допомоги по безробіттю, а отже, не мала права перебувати на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ та в період з 02.03.2020 року по 07.08.2020 року та незаконно отримала допомогу по безробіттю у розмірі 11 212 грн 87 коп.

Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 4 901 грн 62 коп та судовий збір.

Ухвалою судді від 11 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача Полтавського обласного центру зайнятості Таран О.О. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася, причини неявки не повідомила.

Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Установлено, що 02.03.2020 відповідачка ОСОБА_2 звернулася до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю, у якій зазначено, що через відсутність робити не має заробітку чи інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує, не є зареєстрованою як суб`єкт підприємницької діяльності, не отримує відповідно до законодавства допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за дитиною-інвалідом, інвалідом І групи, особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку. грошове забезпечення як батьки-вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, грошову допомогу по догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Одночасно з ознайомленням з умовами перебування на обліку в якості безробітної особи та умовами виплати допомоги по безробіттю відповідачці було повідомлено про обов`язок повідомляти спеціаліста центру зайнятості про обставини, що впливають на виплату допомоги по безробіттю, виїзд за кордон тощо.

Наказом Центру зайнятості від 10.03.2020 року відповідачці призначено виплату допомоги по безробіттю з 09.03.2020 року.

07.08.2020 року відповідачка подала до Кременчуцького МРЦЗ заяву про зняття її з обліку та відмову від послуг служби зайнятості.

Згідно розрахунку про стягнення допомоги по безробіттю за період з 02 березня 2020 року по 06 серпня 2020 року їй було виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 4 901 грн 62 коп.

Актом № 30 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним від 07.04.2022 року встановлено, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку у Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості з 02.03.2020 по 07.08.2020, одночасно отримувала надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю з 01.12.2017.

ОСОБА_1 під час перебування на обліку у Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості з 02.03.2020 по 07.08.2020 не мала право на отримання допомоги по безробіттю з 02.03.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону «Про зайнятість населення» статусу зареєстрованого безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема за віком, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається назареєстрованого безробітного (ч. 3 ст. 44 Закону «Про зайнятість населення»).

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Отже, відповідач ОСОБА_1 подала неправдиві відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй допомоги по безробіттю. В заяві вона проінформувала Центр зайнятості, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно.

Водночас, ОСОБА_1 не повідомила Центр зайнятості, що під час отримання статусу безробітного, отримує надбавку по догляду за дитиною з інвалідністю, хоча під особистий підпис була ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону «Про зайнятість населення» саме на безробітного покладається відповідальність за подання достовірних даних та документів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

28.04.2022 року позивачем направлено на адресу відповідачки повідомлення з вимогою про повернення незаконно набутих коштів, які нею не сплачені.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачкою в добровільному порядку безпідставно отриману допомогу по безробіттю не повернуто, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 4 901 грн 62 коп.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки позов задоволено, в відповідності до ст. 141 ЦК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн, що підтверджено документально.

Керуючись статями 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Полтавського обласного центру зайнятості ( на р/р UA0099636 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, код ЗКПО 03491234) незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 4 901 (чотири тисячі дев`ятсот одна) грн 62 коп та судовий збір в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко