Дата документу 09.04.2025 Справа № 335/3370/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3370/24
Провадження №22-ц/807/138/25
Головуючий в 1-й інстанції - Алєксєєнко А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.,
секретарВолчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2024 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 16 жовтня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Курдась С.О., звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з серпня 2007 року по день смерті ОСОБА_2 , мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Позивач зазначала, що з серпня 2007 року по жовтень 2022 року за місцем своєї реєстрації проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вони вели спільне господарство, піклувалися один про одного, проводили разом відпочинок, здійснювали догляд за похилими батьками з обох боків. З 19.05.2022 року ОСОБА_2 перебував на військовій службі у Збройних Силах України за мобілізацією. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання в районі зосередження підрозділу, поблизу населеного пункту Водяне Волноваського району Донецької області. Позивач здійснила поховання ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 позивач звернулась до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо призначення їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю цивільного чоловіка, проте листом відповідача від 18.11.2022 у видачі одноразової грошової допомоги було відмовлено. Вказує, що встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 необхідно для отримання належних позивачу пільг та виплат, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця та отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника, а відтак змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2024 року, позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однією сім`єю як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу з 14 серпня 2007 року до дня смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Не погоджуючись з рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивачем не доведено вимог позову. Встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим не несе правових наслідків у вигляді виникнення у позивачки права на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки це не передбачено законодавством.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарги підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 був призваний на військову службу за мобілізацією 19.05.2022 року, що підтверджується копією посвідчення офіцера серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №2249 від 201.02.2022.

Як вбачається з копії сповіщення сім`ї №102 від 15.10.2022 офіцер резерву запасної роти старший лейтенант ОСОБА_2 , 1966 року народження, призваний на військову службу за мобілізацією 19.05.2022 року через ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у наслідок захворювання в районі зосередження підрозділу поблизу населеного пункту Водяне Волноваського району Донецької області.

04.11.2022 позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ОСОБА_2 .

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.11.2022 №21/3925 ОСОБА_1 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки за відсутності зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_2 на позивача не поширюється положення ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно довідки виданої головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комунальник - 3» від 28.10.2022 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 мешкав за вказаною адресою з 14 серпня 2007 року.

Крім того, факт спільного проживання та ведення спільного господарства підтверджується придбанням меблів для сумісного проживання. Так, ОСОБА_2 було придбано ліжко вартістю 3 555,00 грн., що підтверджується копією накладної №32 від 01.11.2013.

Також 26.12.2013 ОСОБА_2 було укладено договір з АТ «ОТП Банк» про надання послуг дистанційного обслуговування засобами Системи «OTPdirekt», у якому місце проживання ОСОБА_2 зазначено адресу: АДРЕСА_1 .

Згідно копії заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» від 26.12.2013 вбачається, що при зверненні до банківської установи ОСОБА_2 вказував місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт сумісного відпочинку та подорожей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується копіями проїзних документів, а саме: НГ 232, НГ 231, ЛП 236, ЛП 237, ХЦ №116372, ХЦ №116373, ЛА259, ЛА 260, ЗД №153038, ЗД №153037, ГА 200, ГА 201.

Після смерті ОСОБА_2 організацією його поховання займалася позивач ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтвом про поховання №250311 від 21.10.2022.

Також згідно копії сповіщення сім`ї №102 від 15.10.2022 вбачається, що саме ОСОБА_1 було повідомлено про смерть ОСОБА_2 .

Крім цього, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підтвердили факт проживання позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю, як чоловіка та жінки, наявність у них взаємних прав та обов`язків, ведення спільного побуту період з серпня 2007 року до дня смерті ОСОБА_2 .

Покази свідків узгоджуються с поясненнями позивача наданими у судовому засіданні з приводу її спільного проживання з ОСОБА_2 , як подружжя та ведення спільного господарства.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані суду докази підтверджують факт виникнення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення ними спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, у зв`язку із чим позовна заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у період з 14.08.2007 до дня смерті ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. В порядку ч. 4 вказаної статті сім`я створюється не тільки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а й на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

За положеннями частин 1,2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. При цьому, в порядку ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим, а також у разі його розірвання.

Положеннями ст. 74 СК України врегульовані майнові права осіб, що проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Ці положення є виключенням, а отже особи, які проживали без реєстрації шлюбу інших прав, ніж визначені ст. 74 СК України, не набувають.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до частини першої статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

У постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19), від 13 травня 2024 року у справі № 727/8026/23 (провадження № 61-5139св24) визначено, що для встановлення факту спільного проживання необхідною умовою є, зокрема, неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Аналіз наведених вище норм чинного законодавства дає підстави стверджувати, що законодавець визначив пріоритетність зареєстрованого шлюбу, також визначений принцип одношлюбності і заборони на укладання шлюбу з особою, яка вже перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі.

Встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є визнанням державою сімейних стосунків фізичних осіб і, за своєю суттю є альтернативою зареєстрованого шлюбу, а отже такі відносини мають бути правомірними.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2025 року, витребувано від Олександрівського відділу ДРАЦС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відомості щодо державної реєстрації укладання та розірвання шлюбу відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН НОМЕР_3 .

Згідно відповіді начальника Олександрівського відділу ДРАЦС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.03.2025р.за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявний до цього часу лише актовий запис про державну реєстрацію шлюбу №1779 про шлюб ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , складений 03.07.1986 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Отже, під час апеляційного розгляду встановлено, що з серпня 2007 року по день смерті ОСОБА_2 (спірний період, в який позивачка просить встановити юридичний факт), останній перебував у шлюбі з ОСОБА_9 .

Вказані обставини підтвердила суду апеляційної інстанції і сама позивач, пояснивши, що вона знала, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, і за його життя вони шлюб не розірвали.

Колегія суддів зауважує, що перебування ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою унеможливлює встановлення судом факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу, оскільки вказане не відповідає нормам сімейного права, суперечить моральним засадам суспільства та вимогам ст. 25 СК України.

Таким чином, підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Всупереч вимогам процесуального закону суд першої інстанції не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог позову, не звернув уваги на відсутність підстав для задоволення цього позову, що є обов`язком суду.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в частині неповного з`ясування судом першої інстанції обставин справи, у зв`язку з чим, її слід задовольнити, рішення районного суду на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2024 року у цій справі скасувати. Ухвалити нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1453,44 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 10 квітня 2025 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: Е. А. Онищенко

Д.А. Трофимова