Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6785/22 Головуючий у 1-й інст. Маслак В.П.
Категорія 66 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/6785/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Маслак В.П., в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 . Згідно з актом про реалізацію предмета іпотеки від 20 січня 2022 року, складеним приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О., під час примусового виконання виконавчого листа № 2-83/12, виданого Корольовським районним судом м. Житомира 29 серпня 2012 року, спірна квартира продана на електронних торгах. Переможцем визнано учасника № 4 ОСОБА_1 . За результатами проведення електронних торгів 02 лютого 2022 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на квартиру

АДРЕСА_1 . Набувши у встановленому законом порядку право власності на це спірне майно, позивач позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки її попередній власник ОСОБА_2 надалі проживає у квартирі та добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку. Посилаючись на порушення свого права у користуванні, володінні та розпорядженні майном, ОСОБА_1 просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , та виселити його з вказаної квартири.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Усунуто перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 992 грн. 40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема, зазначає, що втрата ним права власності на спірне житлове приміщення не позбавляє його можливості проживати у вказаній квартирі, яка була придбана ним не за кредитні кошти. Вказане житло було передане ним в іпотеку, отже до спірних правовідносин необхідно було застосувати положення статті 109 ЖК України та статті 40 Закону України « Про іпотеку». Звертає увагу на те, що суд не врахував принцип пропорційності втручання у його право на житло та виходив виключно з інтересів позивачки. При реалізації цього житла державний виконавець зобов`язаний був надати інформацію про обтяження цього майна, зокрема зазначити, що у квартирі зареєстрований попередній власник. У свою чергу, покупець зобов`язаний був оцінити ризики, пов`язані з обтяженням цього майна. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що спірна квартира не є предметом договору іпотеки, адже долучена до апеляційної скарги копія договору іпотеки спростовує це твердження суду.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 квітня 2023 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Житомирського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свою позицію тим, що ОСОБА_1 , як новий власник, яка придбала спірне житло у встановленому законом порядку на електронних торгах, не може користуватися своєю власністю, оскільки відповідач, який втратив право користування спірною квартирою у зв`язку з її відчуженням, відмовляється виселятися з неї. Оскільки реалізація спірної квартири відбулася в межах процедури виконавчого провадження на підставі статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» з метою виконання рішення суду про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором, а тому на спірні правовідносини не поширюється положення частини другої статті 109 ЖК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказувала на те, що вона, набувши у встановленому законом порядку право власності на спірне майно, позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки її попередній власник ОСОБА_2 надалі проживає у квартирі та добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі посилався на підстави, які свідчать про неможливість його виселення без надання іншого житлового приміщення, зокрема вказував, що квартира АДРЕСА_1 придбана ним у 2005 році не за рахунок кредиту та була предметом договору іпотеки від 03 лютого 2006 року № PCNL-001/007/2006, укладеного між ним та акціонерним комерційним банком «Райффайзен Україна» (далі АКМ «Райффайзен Україна»).

Встановлено, що 09 березня 2005 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0903/2005/840-Н/20, за умовами якого позичальнику надано кредит на суму 15 000, 00 дол. США зі сплатою 15 % річних строком на 180 місяців.

Пунктом 1.2 кредитного договору №0903/2005/840-Н/20 визначено цільове призначення кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 09.03.2005, що укладений між позичальником та ОСОБА_3 , згідно якого позичальник придбав у власність нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

09 березня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського Сєтак В.Я. міського нотаріального округу Анохіною В. М. та зареєстрований за реєстровим № 3833, за умовами якого ОСОБА_4 відчужив на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 09 березня 2005 року, банк 10 березня 2005 року уклав з ОСОБА_2 договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

24 січня 2006 року ОСОБА_2 уклав з АКБ «Райффайзен Україна», кредитний договір № CNL-001/007/2006, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в сумі 34 000, 00 доларів США, з яких рефінансування кредиту в ЖРУ АКБ «Надра» у сумі 14 724,00 доларів США та на проведення ремонту нерухомого майна у сумі 19 276,00 доларів США) . Кредит надається на строк з 30 серпня 2007 року до 30 серпня 2035 року або по день, визначений в пункті 3.3.11. цього договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,5 % річних. АКБ «Райффайзен Україна»,

03 лютого 2006 року для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 24 січня 2006 року № CNL-001/007/2006 між АКБ «Райффайзен Україна» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір №PCNL-001/007/2006, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ширяєвою О. В., зареєстрований в реєстрі за № 365, за умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку належне йому нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Оскільки ОСОБА_2 порушував умови вказаного кредитного договору, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 лютого 2012 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 312111, 58 доларів США, 1000,00 грн договірної пені.

За вказаним судовим рішенням було відкрито виконавче провадження.

Під час примусового виконання виконавчого листа № 2-83/12, виданого Корольовським районним судом м. Житомира 29 серпня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості у розмірі 31 211,58 дол. США, 1 000,00 грн пені та 1 820,00 грн судових витрат, квартира АДРЕСА_1 продана на електронних торгах. Переможцем визнано учасника № 4 ОСОБА_1 .

За результатами проведення електронних торгів 02 лютого 2022 року

ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на квартиру

АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених ст. 12 вказаного Закону.

Згідно з вимогами ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

Відповідно до положень ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до п.1.2 кредитного договору №0903/2005/840-Н/20 від 09.03.2005 визначено цільове призначення кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 09.03.2005, що укладений між позичальником та ОСОБА_3 , згідно якого позичальник придбав у власність нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

24 січня 2006 року ОСОБА_2 уклав з АКБ «Райффайзен Україна», кредитний договір № CNL-001/007/2006, за умовами якого банк надає позичальнику кредит в сумі 34 000, 00 доларів США, з яких рефінансування кредиту в ЖРУ АКБ «Надра» у сумі 14 724,00 доларів США та на проведення ремонту нерухомого майна у сумі 19 276,00 доларів США.

Вказані письмові докази чітко і однозначно підтверджують ту обставину, що квартира АДРЕСА_1 була придбана за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства у контексті фактичних обставин даної справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для виселення відповідача з житлового приміщення, яке було придбане за рахунок кредиту, без надання іншого житлового приміщення, є правильним та узгоджується із правовими позиціями суду касаційної інстанції щодо застосування положень Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК УРСР до спірних правовідносин.

Тому доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права до спірних правовідносин відхиляються колегією суддів як неприйнятні.

Разом з тим відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому законами України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався, він діє і дотепер.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ VI «Прикінцеві положення» Закону № 898-IV пунктом 5-2, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Колегія суддів вважає, що вказаний вище Закон має бути застосований у цій справі, оскільки на сьогодні в Україні триває воєнний стан, тому виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 квітня 2023 року в частині виселення відповідача слід зупинити на період дії в Україні воєнного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 квітня 2023 року доповнити абзацом наступного змісту «Зупинити виконання рішення суду в частині виселення ОСОБА_2 на період дії в Україні воєнного стану та на тридцятиденний строк після його припинення або скасування».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 08 квітня 2025 року.

Головуючий

Судді