КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/6814/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Мазурик О.Ф., Желепи О.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 грудня 2024 року у справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року представник КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення в сумі 9895,22 грн, заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3616,41 грн.; заборгованість за спожиті із 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 11144,65 грн, а також судовий збір в сумі 2270,00 грн та витрати, пов`язані із отриманням інформації з реєстру речових прав в сумі 33,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено про те, що позивач є споживачем послуг із централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, відповідач належним чином не здійснює оплату таких послуг, у зв`язку з чим, перед позивачем станом на 01.05.2021 року утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та теплової енергії, яка складається із: заборгованості за спожиті із 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 11144,65 грн, та заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 00,00 грн. Також, позивач вказує, що 11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) (далі Договір цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Відповідно до Додатків № 1, 2 до Договору, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги за адресою: АДРЕСА_1 із централізованого постачання гарячої води/опалення в розмірі 13511,63 грн. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по оплаті коштів за надані послуги, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначені суми заборгованості в примусовому порядку.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.06.2023 року позов задоволено.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.09.2023 року, заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.06.2023 року скасовано та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.

В листопаді 2023 року до суду першої інстанції від відповідача надійшла заява, в якій відповідач просив застосувати строки позовної давності до позовних вимог на суму 13511,63 грн, та не заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині стягнення суми в розмірі 11144,65 грн.

В квітні 2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої сторона позивача просила (а.с. 232-245 том 1):

- стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за надані до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в сумі 2473,81 грн, заборгованість за надані до 01.05.2018 року послуги з гарячого водопостачання в розмірі 904,11 грн; заборгованість за спожиті із 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 2786,17 грн, а також витрати, пов`язані із отриманням інформації з реєстру речових прав в сумі 08,25 грн та судовий збір в сумі 567,50 грн;

- стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за надані до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в сумі 2473,81 грн, заборгованість за надані до 01.05.2018 року послуги з гарячого водопостачання в розмірі 904,11 грн; заборгованість за спожиті із 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 2786,16 грн, а також витрати, пов`язані із отриманням інформації з реєстру речових прав в сумі 08,25 грн та судовий збір в сумі 567,50 грн;

- стягнути із відповідача ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за надані до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в сумі 2473,80 грн, заборгованість за надані до 01.05.2018 року послуги з гарячого водопостачання в розмірі 904,10 грн; заборгованість за спожиті із 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 2786,16 грн, а також витрати, пов`язані із отриманням інформації з реєстру речових прав в сумі 08,25 грн та судовий збір в сумі 567,50 грн;

- стягнути із відповідача ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за надані до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в сумі 2473,80 грн, заборгованість за надані до 01.05.2018 року послуги з гарячого водопостачання в розмірі 904,10 грн; заборгованість за спожиті із 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 2786,16 грн, а також витрати, пов`язані із отриманням інформації з реєстру речових прав в сумі 08,25 грн та судовий збір в сумі 567,50 грн.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 05 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті із 01.05.2018 послуги з централізованого опалення в розмірі 11144 грн 65 коп., тобто по 2786 грн 17 коп. з кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто в рівних частинах із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в сумі 1026 грн 04 коп., тобто по 256 грн 51 коп., з кожного.

Стягнуто в рівних частинах із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в сумі 33 грн 00 коп., тобто по 08 грн 25 коп., з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, представник Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Іванчихіх Сергій Ігорович, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті з березня 2017 року по 01.05.2018 року з централізованого опалення у розмірі 9895,22 грн та заборгованість, за надані послуги ПАТ «Кивенерго» до 01.05.2018 року з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3616,41 грн, судового збору в розмірі 1243,96 грн, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити в цій частині вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідачів на користь позивача. В іншій частині рішення Подільського районного суду м. Києва від 05.12.2024 року просив залишити без змін.

Позивач вважає рішення суду першої інстанції незаконним і необгрунтованим ухваленим з порушенням норм процесуального права, що призвело до позбавлення позивача права на належний судовий захист.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилався на п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідно до якого, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Оскільки строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину, тому апелянт вважає, що строк позовної давності обраховується починаючи з березня 2017 року.

Таким чином, на переконання представника позивача, КП «Київтеплоенерго» не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожитих з березня 2017 року по травень 2021 року.

24 березня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 - адвоката Кулик Віталія Борисовича, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відзиву на апеляційну скаргу представник відповідача просив також поновити строк на подачу відзиву на апеляційну скаргу як пропущеного з поважних причин, посилаючись на те, що 13 березня 2025 року відповідач в приміщенні Київського апеляційного суду ознайомився з матеріалами справи № 758/10460/21, в тому числі з повним текстом апеляційної скарги позивача. Представник відповідача повідомив, що не отримував раніше (до 13.03.2025 року) ні апеляційної скарги, ні ухвали апеляційної інстанції про відкриття провадження у справі та призначення до розгляду апеляційної скарги без виклику.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалами Київського апеляційного суду від 05.02.2025 року під головуванням судді Олійника В.І., суддів Музичко С.Г., Сушко Л.П. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 грудня 2024 року та призначено справу до розгляду без повідомлення учасників в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

27 лютого 2025 року на підставі розпорядження керівника апарату Київського апеляційного суду №449/06.1-01/25 у даній справі призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку із переведенням судді Олійника В.І. до складу іншої судової палати з розгляду кримінальних справ та змінено спеціалізацію.

Того ж дня відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у даній справі визначено колегію суддів у складі: Сушко Л.П. - головуючий суддя, судді - Мазурик О.Ф., Желепа О.В..

З матеріалів справи вбачається, що 12 березня 2025 року представник відповідача - адвокат Кулик В.Б. звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про ознайомлення матеріалів справи, та безпосередньо ознайомився з ними в приміщенні Київського апеляційного суду 13.03.2025 року.

Суд апеляційної інстанції вважає наведені у відзиві обставини, як підставу пропуску строку поважними, оскільки доказів отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження та копії апеляційної скарги позивача, раніше ніж 13.03.2025 року матеріали справи не містять, тому колегія суддів приходить до висновку про поновлення строку представнику ОСОБА_1 - адвокату Кулик Віталію Борисовичу для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги представник відповідача посилався на те, що позивач звертаючись з апеляційною скаргою не вказує які саме судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права.

Також зазначав, що позивач не наводить в апеляційній скарзі та не вказує як ним вирахувано заборгованість у розмірі 9895,22 грн, 3616,41 грн, 1243,96 грн, до яких не слід застосовувати строки позовної давності з березня 2017 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що в ході розгляду справи відповідачами не спростовано отримання послуг та, відповідно, нарахування позивачем сум заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в сумі 11144,65 грн, та ці вимоги були заявлені в межах встановлених законом строків позовної давності з огляду на положення пункту 12 «Прикінцеві положення» ЦК України, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідачів в рівних частинах на користь позивача зазначеної суми заборгованості в сумі 11144,65 грн, тобто по 2786,17 грн з кожного.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог заявлених позивачем про стягнення заборгованості до 01.05.2018 року, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивачем пропущено строки позовної давності, та зазначав те, що введення на території України карантину не заважало як ПАТ «Київенерго», так і КП «Київтеплоенерго» вчасно звернутись до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості, яка виникла за спожиті послуги до 01.05.2018 року.

Такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті послуги до травня 2018 року. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується, а тому не становить предмет даного апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За правилами частини 4 статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Встановлено, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , які надає позивач.

КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено Договір про відступлення права вимоги № 602-18, відповідно до якого ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право грошової вимоги до споживачів теплової енергії, комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в частині їх зобов`язання перед кредитором оплати неустойки (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційних нарахувань, судових та інших витрат, витрат на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-яких інших без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладання цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачами обов`язків з оплати спожитої теплової енергії та/або комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є предметом судового розгляду або підтверджені судовими рішеннями, як такі, що підлягають стягненню із споживачів.

Згідно з додатком № 1 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018 року до переліку споживачів послуг централізованого опалення та зобов`язань, право вимоги яких відступається, увійшов відповідач ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачем послуг та за яким обліковується заборгованість з постачання гарячої води/централізованого опалення до 01.05.2018 року в сумі 13511,63 грн (а.с. 8-9 том 1).

З розрахунку заборгованості за період з лютого 2016 року по 01 травня 2018 року вбачається розмір заборгованості за послуги централізованого опалення складаються у розмірі 9895,22 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води складаються у розмірі 3616,41 грн.

Позивачем було надано розрахунки заборгованості за послуги з централізованого опалення, та постачання гарячої води, якими відповідачі користувались, але не виконували вимоги щодо оплати отриманих послуг, в результаті чого утворилась заборгованість, яка складається із: заборгованості за спожиті із 01.05.2018 по 31.05.2021 року послуги з централізованого опалення, яка станом на 01.05.2021 року становить в розмірі 11144,65 грн (а.с. 7 том 1), з заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 року у розмірі 13511,63 грн (а.с. 6 том 1).

Встановлено, що представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Куликом В.Б. до ухвалення у цій справі рішення суду подано до суду заяву про застосування до вимог позивача позовної давності (а.с. 125-126 том 1).

Відповідно до положень ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.ч.1 та 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року до 20 травня 2020 року на всій території України був встановлений карантин.

У подальшому зазначений строк неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України та був закінчений 01 липня 2023 року.

З урахуванням викладено, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості після 01 травня 2018 року до 31 травня 2021 року.

Висновки суду першої інстанції про недоведеність позивачем позовних вимог в частині стягнення заборгованості, що виникла з квітня 2017 року по 01 травня 2018 року є помилковими.

Як вбачається з матеріалів справи до заперечення на заяву про застосування строків позовної давності представник КП «Київтеплоенерго» надав детальні розрахунки заборгованості, що утворилася до 01 травня 2018 року з повним періодом (а.с. 134-135 том 1).

З розрахунку наданого позивачем вбачається, що заборгованість за послуги централізованого опалення за період з лютого 2016 року до 01 травня 2018 року у розмірі 9895,22 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з лютого 2016 року до 01 травня 2018 року 3616,41 грн.

З наданого позивачем розрахунку слідує, що станом на березень 2017 року за відповідачами обраховувалась заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 4391,30 грн. За послуги з постачання гарячої води і водовідведення станом на березень 2017 року - 3593 грн.

При цьому з урахуванням вищевказаних вимог законодавства, позивачем пропущений трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з лютого 2016 року до березня 2017 року.

Тому вимоги позивача про стягнення на його користь із відповідачів заборгованості з централізованого опалення в сумі 4391,30 грн за період з лютого 2016 року до березня 2017 року та заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з лютого 2016 року до березня 2017 року у розмірі 3593 грн задоволенню не підлягають.

За період з квітня 2017 року до 01 травня 2018 року заборгованість відповідачів складає 5503,92 грн (9895,22 грн - 4391,30 грн) за спожиті послуги з централізованого опалення та 23,41 грн (3616,41 грн - 3593 грн) за спожиті послуги з постачання гарячої води, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені вимоги закону, невірно застосував норми матеріального та процесуального права і помилково зазначив про відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості до 01 травня 2018 року.

Врахувавши вищевказане, оскаржуване рішення районного суду слід скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за період з квітня 2017 року по 01 травня 2018 року і в цій частині ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

В частині часткового задоволення позову і стягнення із відповідачів на користь позивача заборгованості за послуги з централізованого опалення станом з 01 травня 2018 року по 01 травня 2021 року на суму 11144,65 грн, сторони не оскаржували. Тому, суд апеляційної інстанції з огляду на положення ст. 367 ЦПК України перевірив законність оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачами.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись з позовною заявою сплатив судовий збір розмірі 2270 грн, в суді апеляційної інстанції за подання апеляційної скарги сплачено 3405 грн.

Предметом позову є стягнення з відповідача заборгованості з централізованого опалення та постачання гарячої води, у загальному розмірі 24656,28 гривень.

Разом з тим, суд дійшов висновку про обгрунтованість стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 16671,98 грн. Тому позовні вимоги задоволено на 67,61% (16671,98 / 24656,28 х 100).

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума у розмірі 3836,86 гривні (5675 грн х 67,61%), тобто по 959,21 грн з кожного відповідача.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за спожиті послуги за централізоване опалення та за послуги з постачання гарячої води за період з квітня 2017 року по 01 травня 2018 року не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному тлумаченні закону, і підлягає скасуванню в цій частині, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 грудня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з квітня 2017 року по 01 травня 2018 року та судових витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 5503 грн 92 коп. та заборгованість у розмірі 23 грн 41 коп. за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з квітня 2017 року до 01 травня 2018 року

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути в рівних частинах із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в сумі 3836 грн 86 коп., тобто по 959 грн 21 коп., з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», , юридична адреса: 01001, площа Івана Франка, буд. 5, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст постанови складено «07» квітня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Желепа