Справа № 134/202/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 березня 2025 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Франко О.Г.

представника позивачки адвоката Глушкової О.І.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на спадщину за заповітом,

встановив:

04 лютого 2025 року адвокат Глушкова О.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просить визнати за позивачкою ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті її баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (загальна площа 71,4 кв. м, житлова площа 33,9 кв. м, склад будівель і споруд: житловий будинок «А», прибудова «а», навіс «а1», літня кухня «Б», сарай «б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», сарай «Ж», вбиральня «З», огорожа 20м.п. «1-2»).

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вищевказане будинковолодіння є майном колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року до складу колгоспного двору входили: ОСОБА_4 - голова двору, її дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 - члени двору, а тому спірне будинковолодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому по 1/3 частині.

Співвідповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вибули з членів двору відповідно у 1998 році та у 2003 році та в подальшому не зверталися за витребуванням своїх часток у майні колгоспного двору, відтак пропустили строк позовної давності (три роки) і відповідно до діючого на час виникнення правовідносин законодавства втратили право на свої частки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. За життя вона склала заповіт на користь позивачки ОСОБА_1 , посвідчений 22 лютого 2010 року секретарем Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області Журавською В.С., зареєстрований в реєстрі за № 09.

Позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 у встановленому законом порядку. Однак, при зверненні до нотаріуса з питань оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючого документу на нього.

Оскільки зазначені обставини є перешкодою в оформленні прав позивачки на спадкове майно, тому вона змушена звернулася до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 лютого 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Окрім того, вирішено питання про витребування доказів матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 05 березня 2025 року підготовче засідання було відкладено через відсутність відомостей про вручення відповідачці ОСОБА_2 повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

У підготовчому засіданні 24 березня 2025 року представник позивачки адвокат Глушкова О.І. підтримала позовні вимоги та просила ухвалити рішення про задоволення позову на підставі ч. 3 ст. ст. 200 ЦПК України в зв`язку з визнанням співвідповідачами позову.

Співвідповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подали, натомість подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, у яких вказали, що позовні вимоги визнають та просять задовольнити позов, оскільки за витребуванням своїх часток у майні колишнього колгоспного двору по АДРЕСА_1 вони не зверталися та на них не претендують.

Заслухавши представника позивачки та дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку суд вважає можливим ухвалити в підготовчому засіданні рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову співвідповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Красносілка Тульчинського району Вінницької області померла ОСОБА_4 , яка була бабою позивачки ОСОБА_1 і матір`ю співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . На день смерті вона була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 22 лютого 2010 року секретарем Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області Журавською В.С., зареєстрований в реєстрі за № 09, яким заповіла своїй онуці - позивачці ОСОБА_1 житловий будинок, господарчі будівлі в АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, розташовану на території Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, згідно Державний акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН № l89785; майновий пай згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії BI № 003747; грошові вклади з належними процентами та компенсаційними виплатами, що знаходяться в Крижопільському ощадбанку № 2924/020.

02 серпня 2024 року за заявою позивачки ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. заведено спадкову справу № 153/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 від 08 липня 2024 року; копією свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 17 вересня 2003 року, де її батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ; актовими записами про народження з Єдиного державного веб-порталу електронних послуг «Дія», з яких вбачається, що батьками співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ; копією заповіту, складеного ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , який посвідчений 22 лютого 2010 року секретарем Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області Журавською В.С., зареєстрований в реєстрі за № 09; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77859130 від 02.08.2024; матеріалами спадкової справи № 153/2024, заведеної приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. 02 серпня 2024 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Судом також встановлено, що відповідно до довідки-виписки із погосподарської книги, виданої Красносільським старостинським округом Крижопільської селищної територіальної громади Вінницької області від 30.07.2024 року № 201, згідно із записами погосподарської книги № 1 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № НОМЕР_3 , житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року відносився до категорії колгоспних дворів, склад двору був наступним: голова двору - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , члени двору - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно даних наявної в матеріалах справи копії технічного паспорта, виготовленого на замовлення позивачки ОСОБА_1 09 серпня 2024 року ФОП ОСОБА_7 за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок «А» побудований у 1970 році, його загальна площа 71,4 кв. м, житлова площа 33,9 кв. м, до складу домогосподарства входять: прибудова «а», навіс «а1», літня кухня - «Б», сарай «б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», сарай «Ж», вбиральня «З» (побудовані в період з 1970 року по 1990 рік), огорожа 20м.п. «1-2».

ФОП ОСОБА_8 надано висновок від 09 серпня 2024 року № 64/24 про те, що середньо-ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 71,4 кв. м, станом на 09 серпня 2024 року складає 2000 доларів США, що еквівалентно 81 985,20 грн.

Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. на усне звернення позивачки ОСОБА_1 повідомила про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину після смерті її баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно (довідка приватного нотаріуса Питель М.С. від 24.03.2025 № 45/01-16).

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору;

- згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року;

- на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

З наданих суду доказів вбачається, що спірне будинковолодіння є майном колгоспного двору, головою якого станом на 15 квітня 1991 року була ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші члени двору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимог про витребування своїх часток з майна колишнього колгоспного двору не заявляли.

Таким чином, ОСОБА_4 на день смерті належав цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , однак за життя вона не отримала свідоцтва про право власності на нього.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Нотаріусом було відмовлено позивачці ОСОБА_1 в оформленні спадщини на спірне будинковолодіння через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе визнати за позивачкою ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Вимог про стягнення судових витрат позивачка не заявляла.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Красносілка Тульчинського району Вінницької області, право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (загальна площа 71,4 кв. м, житлова площа 33,9 кв. м, склад будівель і споруд: житловий будинок «А», прибудова «а», навіс «а1», літня кухня - «Б», сарай «б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», сарай «Ж», вбиральня «З», огорожа 20м.п. «1-2»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 03 квітня 2025 року.

Суддя: