ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1967/24
Провадження №2/477/53/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судових засідань Сеніної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в якій позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Шевченківської сільської ради, яка належала померлій згідно державного акту від 25 грудня 2001 року.

Позивач зазначає, що вона прийняла спадщину після смерті матері, оскільки в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інший спадкоємець син померлої ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою.

Звернувшись до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області за свідоцтвом про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої ОСОБА_3 , отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку в зв`язку з тим, що не надала документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

В зв`язку з зазначеним, позивач звернулася до суду за захистом спадкових прав.

Ухвалою від 02 вересня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю.

Суд, враховує вимоги частини 3 статті 200 ЦПК України, відповідно до якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З урахуванням заяви позивача про розгляд справи за його відсутності, а також заяви відповідача про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Згідно Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-ХІ «Про утворення та ліквідацію районів» ліквідовано Вітовський район Миколаївської області та утворено Миколаївський район Миколаївській області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09 грудня 2014 року, виданого виконкомом Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

Відповідно до вимог частини першої статті 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого Корабельним райвідділом реєстрації актів цивільного стану 04.02.1989 року, та копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради 06 грудня 2008 року, позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ») є донькою спадкодавця ОСОБА_3 .

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після померлої ОСОБА_3 .

Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до копії спадкової справи №89/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , з заявою до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області про прийняття спадщини 02 червня 2015 року звернулася донька померлої ОСОБА_1 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи, на день відкриття спадщини разом зі спадкодавцем були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , чоловік померлої ОСОБА_5 , який звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від частки спадкового майна на користь ОСОБА_1 , а також син померлої ОСОБА_2 .

Позивачу у отриманні свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв`язку з ненаданням спадкоємцем документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно.

До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, для оформлення права на спадщину та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину у вигляді нерухомого майна спадкоємець повинен надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа, який підтверджує, що на момент смерті спадкодавцю належала ця нерухомість.

З матеріалів справи слідує, що правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку відсутній.

Згідно архівного витягу з рішення 24 сесії 23 скликання Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 19 грудня 2001 року №10 «Про затвердження проекту відведення земель та надання їх для ведення особистих підсобних господарств» ОСОБА_3 надано земельну ділянку у постійне користування для ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 11.06.2015 року №0-14.15-0.3-2746/2-15, на підставі рішення 24 сесії 23 скликання Шевченківської сільської ради від 19 грудня 2001 року №10 згідно «Книги записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю» зареєстрований державний акт за ОСОБА_3 у межах території Шевченківської сільської ради та виданий державний акт від 25 грудня 2001 року площею 2.0 га серія ІІ-МК 016003 для ведення особистого селянського господарства (а.с.27).

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 03.07.2024 року №2761/354-24, відповідно до архівних даних місцевого Державного фонду документації із землеустрою, земельна ділянка за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, Шевченківська сільська рада, загальною площею 2,0 га дійсно знаходиться у власності ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту від 25.12.2001 року серії ІV-МК 016003, зареєстрована в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, постійного користування землею та договорів оренди землі за №19 (а.с.28).

Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради від 04.02.2025 року №27 ОСОБА_1 є користувачем та платником земельного податку з земельної ділянки для ведення особистого сільського господарства площею 2,00 га, яка знаходилась у власності ОСОБА_3 згідно державного акту від 25 грудня 2002 року серії ІV-МК 016003.

В силу ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст.126 ЗК України).

Громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом установлено, що спадкодавцю ОСОБА_3 , спадкоємцем якої є позивач ОСОБА_1 , було передано у власність земельну ділянку, право власності на яку нею набуто на законних підставах.

Станом на день розгляду справи докази здійснення за життя ОСОБА_3 будь-яких дій щодо відчуження земельної ділянки відсутні.

Враховуючи вищевикладене, а також, що позивач позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності в порядку спадкування на спірну земельну ділянку, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно визнання відповідачем позову, то відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що визнання відповідачем ОСОБА_2 даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З огляду на вищевказане, суд приходить до переконання, що даний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2.00 га, розташовану на території Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.М.Семенова