УХВАЛА

4 квітня 2025 року м. Мукачево Справа №303/1863/25

2-н/303/223/25

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 до боржника ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина.

Згідно з пунктом четвертим частини першої ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Приписами частини п`ятої ст. 183 Сімейного кодексу України регламентовано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків дитини, з яким дитина проживає у визначеному Законом порядку.

Згідно з пунктом четвертим частини третьої ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судом встановлено, що звертаючись до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання сина, заявник в обґрунтування своїх вимог не долучила будь-яких доказів, що підтверджують факт її сумісного проживання з дитиною та перебування дитини на її утриманні.

Натомість у змісті заяви представник заявника зазначила, що наразі готується позов про визначення місця проживання дитини.

За таких обставин, слід констатувати, що подана заява не відповідає вимогам ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки до заяви не додано доказів проживання та перебування дитини на утриманні заявника.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.165 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, судом не встановлено факту виникнення у заявника права вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , а тому у видачі судового наказу слід відмовити.

Одночасно, суд роз`яснює заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків, а також для звернення до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст.167 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 183 Сімейного кодексу України, ст.ст.161, 163, 165, 167, 258-261, 353, Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 від імені імені якої діє ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

4. Ухвала суду складена та підписана 04.04.2025.

Суддя В.В. Кость