Дата документу 14.04.2025
Справа № 334/6941/24
Провадження № 2-с/334/16/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя Новікова Н.В., розглянувши заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Гретченка Олександра Леонідовича про скасування судового наказу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.09.2024 у справі №334/6941/24,-

встановив:

11.04.2025 представник боржника за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.09.2024 у справі №334/6941/24, у якій, як на підставу для скасування посилається на відсутність у ОСОБА_2 заборгованості перед стягувачем у визначеному розмірі, оскільки вона є не єдиним власником вказаного майна.

Крім того, представник просить задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку, оскільки про існування судового наказу від 05.09.2024 боржниці стало відомо лише 31.03.2025 після особистої телефонної розмови з приватним виконавцем, яким був накладений арешт на банківську картку ОСОБА_2 при виконання даного судового наказу.

Суд, дослідивши заяву та матеріали справи про видачу судового наказу, приходить до наступних висновків.

05.09.2024 Ленінським районним судом м.Запоріжжя виданий судовий наказ у справі №334/6941/24 яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком на загальну суму, яка становить 15153,83 грн., за період з 01.08.2021 р. по 31.07.2024 року заборгованість по основному боргу становить 15011,64 грн., інфляційні збитки за період з 01.08.2021 р. по 24.02.2022 р. 119,12 грн., 3% річних за період з 01.08.2021 р. по 24.02.2022 р. 23,07 грн. та судовий збір у розмірі 302,80 грн..

Копію наказу боржник ОСОБА_3 особисто отримала 13.09.2024 за адресою реєстрації, що підтверджується підписом та позначкою про особисте отримання у рекомендованому повідомленні про вручення (а.с. 30).

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з пунктом 5 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 167 ЦПК України встановлено, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Згідно з ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього кодексу.

У пункті 3 частини 5 статті 170 ЦПК України встановлено, що до заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини 6 статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Заява боржника про скасування судового наказу, яка подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстави для поновлення строку для подання цієї заяви. ( ч. 2 ст. 171 ЦПК України).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Європейський суд з прав людини зазначає, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року заява № 3236/03).

При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише за умови особливих непереборних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Водночас, слід звернути увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Доводи представника про те, що ОСОБА_1 дізналась про існування судового наказу від 05.09.2024 лише 31.03.2025, спростовані наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 30), відповідно до якого вона особисто отримала копію судового наказу 13.09.2024. Підстави для поновлення строку відсутні.

Таким чином, заяву представника боржника про скасування судового наказу, яка подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, слід повернути, оскільки суд, не вбачає підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 44, 160, 167, 170, 171, 258-261 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

відмовити в задоволенні клопотання представника боржника ОСОБА_1 адвоката Гретченка Олександра Леонідовича, про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу від 05.09.2024 у справі №334/6941/24.

Заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Гретченка Олександра Леонідовича про скасування судового наказу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.09.2024 у справі №334/6941/24, виданого за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про стягнення заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком- повернути заявнику без розгляду.

Роз`яснити боржнику його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: