Єдиний унікальний номер: 378/278/25
Провадження № 2/378/171/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2025 р.року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Москаленко А. В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду селища Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та право власності в порядку визначення частки з майна кологоспного двору, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , з посиланням на те, що відповідно до витягів з погосподарських книг Попружнянської сільської ради №1 за 1986-1990 р.р. особовий рахунок № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 за 1991-1995 р.р., довідки Ставищенської селищної ради, житловий будинок АДРЕСА_1 (до 17.07.2020р. Ставищенського) району Київської області, належав до майна колгоспного двору, членами якого були: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 , та він, які набули права власності на майно двору в рівних частках. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_4 помер, спадщину після його смерті шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, прийняла дружина ОСОБА_5 . В травні 1991 року він, ОСОБА_1 , вибув в армію, тому у володіння та управління спадковим майном після смерті батька не вступав, повернувся в двір у травні 1993 року. 23.09.2009 року ОСОБА_6 належний їй житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку біля нього заповіла ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 , спадкоємцем за заповітом ОСОБА_6 щодо житлового будинку та земельної ділянки є ОСОБА_1 , який подав заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги є: ОСОБА_1 (син), ОСОБА_2 (дочка) та ОСОБА_3 (дочка). 21.11.2024 року він звернувся до державного нотаріуса Ставищенської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, на що нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач просить визнати за ним право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на 1/3 частину та право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 на 2/3 частини, а всього право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 .

В позовній заяві позивачзазначив про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача: Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської областів підготовче судове засідання не прибув, до суду подав лист про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнано повністю.

Треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши справу та дослідивши наявні письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.

Із витягів з погосподарських книг Попружнянської сільської ради №1 за 1986-1990 р.р. особовий рахунок № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 за 1991-1995 р.р. особовий рахунок № НОМЕР_3 (а.с. 9-12), довідки №133 від 22.10.2024р. Ставищенської селищної ради (а.с. 13), житловий будинок АДРЕСА_4 , належав до майна колгоспного двору, членами якого були: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які набули права власності на майно двору в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 не заведена, що підтверджується відсутністю заведеної спадкової справи в Ставищенській державній нотаріальній конторі, яка на час відкриття спадщини мала виключні повноваження здійснювати нотаріальні дії з оформлення спадкових прав та витягом зі Спадкового реєстру (а.с. 15).

Спадщину після смерті чоловіка шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, прийняла дружина ОСОБА_5 , що підтверджується записом в погосподарській книзі Попружнянської сільської ради №3 за 1991-1995 р.р. (а.с. 11-12), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №3 (а.с. 16).

В травні 1991 року ОСОБА_1 вибув в армію, тому у володіння та управління спадковим майном після смерті батька не вступав, повернувся в двір у травні 1993 року, що підтверджується записом в погосподарській книзі Попружнянської сільської ради №3 за 1991-1995 р.р. (а.с. 11-12)

Рішенням виконкому Попружнянської сільської ради №22 від 19.10.1994 року «Про затвердження списків власників будинків по Попружнянській сільській Раді для одержання свідоцтв на право власності» вирішено затвердити списки і встановити право власності на жилі будинки і господарські приміщення згідно записів з погосподарських книг по Попружнянській сільській Раді народних депутатів, в тому числі власником будинку по АДРЕСА_2 , 1961 року побудови під п/п №92 визнана ОСОБА_5 , що підтверджується архівним витягом №12.1-04-03/328 від 25.10.2024 року виданим архівним сектором архівного відділу Білоцерківської РДА (а.с. 17).

Із копії рішенням Ставищенського районного суду №378/164/24 від 04.04.2024 (а.с. 18-19) встановлено, що 11 червня 1995 року позивач одружився з ОСОБА_8 .

23.09.2009 року ОСОБА_6 на випадок моєї смерті зробила таке розпорядження: «належний мені житловий будинок за номером АДРЕСА_2 та земельну ділянку біля нього заповідаю ОСОБА_1 ». Заповіт посвідчено секретарем Попружнянської сільської ради Ставищенського району Київської області та зареєстровано в реєстрі за №24 (а.с. 20).

10.02.2016 року V сесія сьомого скликання Попружнянської сільської ради Ставищенського району Київської області прийняла рішення №20 «Про перейменування вулиць села Попружна Ставищенського району Київської області», яким перейменувала вулицю «Радянська» на вулицю «Незалежності», що підтверджується довідкою Ставищенської селищної ради (а.с. 21).

17.07.2020 року Верховна Рада України прийняла Постанову №3650 «Про утворення та ліквідацію районів», якою Ставищенський район був ліквідований, а утворена Ставищенська селищна громада увійшла до складу укрупненого Білоцерківського району.

Із матеріалів спадкової справи (а.с. 46-67) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 . Ставищенською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа щодо майна померлої №19/2022. Спадкоємцем за заповітом ОСОБА_6 щодо житлового будинку АДРЕСА_4 та земельної ділянки за цією адресою є ОСОБА_1 , який подав заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги є: ОСОБА_1 (син), ОСОБА_2 (дочка) та ОСОБА_3 (дочка). 21.11.2024 року позивач звернувся до державного нотаріуса Ставищенської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається з вищевказаного житлового будинку. У відповідності до п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусами після подання документів, що посвідчують право власності, щодо належності цього майна спадкодавцю. Оскільки спадкоємцем не подані документи, щодо належності спадкового майна спадкодавцю нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 32, 67).

Як видно з копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_2 розташовані: житловий будинок літера «А» загальною площею 59,30 м2, житловою площею 40,30 м2; з прибудовою літер «а»; до житлового будинку відносяться наступні господарські будівлі та споруди: сарай літера «Б»; погріб з шийкою літера «В»; колодязь питний №1; огорожа №2; ворота з хвірткою №4 (а.с. 28-30).

Ринкова вартість будинку становить 140000 гривень, що підтверджується висновком про ринкову вартість майна (а.с. 33).

Згідно ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закон України «Про власність». Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Правовідносини щодо спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 регулюються нормами ЦК УРСР (1963 року).

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Стаття 525 ЦК УРСР визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до статті 534 ЦК УРСР (1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

За статтею 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Статтею 560 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 561 ЦК УРСР (1963 р.) Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Правовідносини щодо спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 регулюються нормами ЦК України (2003 року).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Як встановлено статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини,

Відповідно до ч. 1, 2, 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ч. 3 ст. 1268 ЦК України (2003 р.) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_6 згідно діючих на той час ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України Про власність за життя набула право власності на 1/3 частину вказаного житлового будинку як частку в майні колгоспного двору, та в силу прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 набула право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину вказаного житлового будинку, а тому вказане право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок смерті останньої, і оскільки позов визнається відповідачем, то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі позивач просить покласти на нього.

Керуючись ст. ст. 120, 123, 524, 525, 529, 548, 549, 553, 560, 561 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 182, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1236, 1261, 1268, 1269, 1270, 1297 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76-81, 89, 141, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на 1/3 (одну третю) частину та право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 на 2/3 (дві третіх) частини, а всього право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 59,3 м2, житловою площею 40,3 м2, вартістю 140 000 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р. В. Гуртовенко