Справа № 761/2705/17
Провадження № 4-с/761/37/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Харечко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою адвоката Старчі Андрія Васильовича, поданої в інтересах ОСОБА_1 (боржника) на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича, заінтересована особа (стягувач): ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій; скасування постанови , -

в с т а н о в и в:

У липні 2024р. адвокат Старча Д.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною скаргою, в якій просив суд:

-визнати протиправними дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака О.О. (далі по тексту - державний виконавець);

-скасувати постанову від 14 червня 2024р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні НОМЕР_1, винесену суб`єктом оскарження.

Подану скаргу заявниця мотивує тим, що у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - Відділ ДВС) перебуває виконавче провадження НОМЕР_1, з примусового виконання виконавчого листа №761/2705/17, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 10 жовтня 2017р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 січня 2017р. і до досягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28 червня 2024р. на адресу боржника надійшов лист з Відділу ДВС, в якому містилась постанова від 14 червня 2024р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у вказаному виконавчому провадженні, згідно якої ПП «АЖІО» було зобов`язано надати письмовий звіт щодо визначення ринкової вартості частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві часткової власності боржнику ОСОБА_1 .

Заявниця вважає, що зазначена постанова винесена державним виконавцем з порушенням норм матеріального права, оскільки, на вищезгаданий об`єкт нерухомого майна наявне зареєстроване в установленому законом порядку обтяження іпотекою, яке, в силу положень Закону України «Про іпотеку», має пріоритет, а отже, дії державного виконавця, спрямовані на реалізацію частки вищезгаданого об`єкту нерухомого майна, за вказаних обставин порушує права боржника та кредитора (заставодержателя).

Крім того, у скарзі вказано, що заявниця є власником вказаної квартири у розмірі частки на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2013р., яке, станом на час винесення оскаржуваної постанови та подання скарги до суду переглядалась в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, заявниця звернулась до суду із вказаною скаргою.

У серпні 2024р. на адресу суду надійшли письмові заперечення представника стягувача ( ОСОБА_2 ), у яких останній просив суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі. Заперечуючи проти скарги, представник стягувача зазначила, що не заперечує тієї обставини, що у Державному реєстрі іпотек наявний запис від 08 жовтня 2008р. №5016404 щодо обтяження квартири заставою (іпотекою) в забезпечення виконання вимог ОСОБА_3 грошових зобов`язань за кредитним договором від 16 травня 2007р. №37/07-38М перед заставодержателем ПАТ КБ «Хрещатик», однак, заборгованість за вказаним кредитним договором в повному обсязі погашена.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись належним чином; заявницею та представником Відділу ДВС подано до суду заяви, у якій останні клопотали перед судом про розгляд справи у їх відсутність, при цьому, представник Відділу ДВС у своїй заяві просив суд відмовити у задоволенні вимог скарги. У відповідності до ч. 2 ст 450 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд скарги у відсутність учасників процесу, які не з`явились.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у провадженні Відділу ДВС перебуває виконавче провадження НОМЕР_1, з примусового виконання виконавчого листа №761/2705/17, виданого Шевченківським районним судом м.Києва 10 жовтня 2017р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 ,. ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 січня 2017р. і до досягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою державного виконавця від 21 квітня 2023р. замінено стягувача у вказаному виконавчому провадженні на ОСОБА_2 згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 24 березня 2023р., яка набрала законної сили.

14 червня 2024р. державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, згідно з якою суб`єктом оціночної діяльності визначено ПП «АЖІО» та зобов`язано його надати письмовий звіт щодо визначення ринкової вартості 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявниця, як на підставу для її задоволення, посилається на протиправні дії державного виконавця, спрямовані на реалізацію (призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання) частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за наявності зареєстрованого в установленому законом порядку обтяження іпотекою, що порушує права боржника та кредитора.

Правовідносини сторін регулюються Законом «Про виконавче провадження» №1404-VIII в редакції від 02 червня 2016р., який набрав чинності 05 жовтня 2016 р. (далі по тексту - Закон).

Відповідно до ст. 13 Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 53 Закону, виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на праві спільної чаткової власності у розмірі 1/2 частки належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2013р., яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 серпня 2024р.).

Відповідно до ч. 3 ст. 50 Закону, у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Частиною ч. 4 ст. 50 Закону, визначено, що після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

З матеріалів справи вбачається, що в Державному реєстрі іпотек від 08 жовтня 2008р. №5016404 містяться відомості про наявність запису обтяження квартири заставою (іпотекою) в забезпечення виконання ОСОБА_3 грошових зобов`язань за кредитним договором від 16 травня 2007р. №37/07-38М перед заставодержателем ПАТ КБ «Хрещатик».

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що заборгованість за кредитним договором від 16 травня 2007р. №37/07-38М в повному обсязі погашена, що підтверджується довідкою від 15 січня 2019р. № 9-2/144.

При цьому будь-які забезпечені іпотекою вимоги заставодержателя ПАТ КБ «Хрещатик» перед боржником у виконавчому провадженні, яким є ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Згідно Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016р. №2831/5 та Закону України «Про виконавче провадження» наявність арештів, заборон та обтяжень, не перешкоджає проведенню торгів та не є підставою для їх зупинення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021р. у справі №923/971/19 вказано, що «продаж майна боржника з публічних торгів у виконавчому провадженні за наявності чинного його обтяження арештом у кримінальній справі може бути підставою недійсності правочину з відчуження такого майна чи визнання незаконними дій державного виконавця у виконавчому провадженні, якщо таке обтяження має вищий пріоритет, порівняно з пріоритетом іпотеки та арешту нерухомого майна, що накладений виконавцем у межах виконавчого провадження (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019р. у справі № 922/3537/17). У протилежному випадку судовий арешт майна може бути несправедливо використаний на шкоду іпотекодержателю та на користь іншого кредитора, чиї вимоги виникли пізніше.».

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи ту встановлену судом обставину, що боржником ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 16 травня 2007р. №37/07-38М перед заставодержателем ПАТ КБ «Хрещатик» погашено у повному обсязі, то у відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 51 Закону, дії державного виконавця, спрямовані на реалізацію описаного та арештованого майна боржника в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 були правомірними.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що обставини та відповідні обгрунтування щодо неправомірності дій державного виконавця, викладені заявницею у скарзі, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а відтак, у задоволенні скарги слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Скаргу адвоката Старчі Андрія Васильовича, поданої в інтересах ОСОБА_1 (боржника) на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича, заінтересована особа (стягувач): ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій; скасування постанови - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Повний текст ухвали суду складено 14 березня 2025р.

Суддя: