СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/25463/24

пр. № 2/759/1573/25

19 березня 2025 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді П`ятничук І.В.,

при секретарі Кульбовської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком своїх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 28.11.2024 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком своїх дітей, яким просить встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначив, що 29.10.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві складено актовий запис за № 1619, відповідно до якого зареєстровано шлюб між ним та відповідачем.

Від даного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначив, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2024 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано а також було визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .

Вказав, що донька та син після розірвання шлюбу проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні та вихованні.

Крім того, зазначив, що відповідач ОСОБА_2 участі у вихованні та утриманні дітей на даний час з початку запровадження військового стану в країні не приймає, ні де не працює та більшість часу проживає закордоном.

Зазначив, що встановлення даного факту йому необхідно для оформлення документів, необхідних для отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дитину та вирішення інших питань щодо проживання та перебування дитини і при необхідності отримання відстрочки від мобілізації.

Ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва від 04.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи просить провести за його відсутності.

В судове засідання відповідач не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, якою позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 29.10.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить актовий запис № 1619 від 29.10.2011 року Відділу реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві (а.с. 17).

Від даного шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18, 19).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2024 року у цивільній справі № 759/10715/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 33-36).

Крім того, вищезазначеним рішенням визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні та утриманні дітей.

У дітей з батьком склались сталі родинні стосунки, діти відвідують заклад дошкільної освіти та навчальний заклад, соціально адаптовані до умов проживання.

Як встановлено судом діти виявили бажання проживати разом із батьком.

При цьому, проживаючи спільно зі своїми дітьми, ОСОБА_1 забезпечує їх усім необхідним для належного фізичного, ментального та розумового розвитку.

Будь-яких доказів, що мати ОСОБА_2 приймає активну участь у вихованні, утриманні спільних дітей матеріали справи не містять.

Натомість, у своїй заяві про розгляд справи у відсутність ОСОБА_2 , остання проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, однак Верховний Суд вбачає можливим застосовування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого є у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Таким чином для набуття статусу «одинокий батько», необхідні дві умови: не перебування у шлюбі; виховання та утримання дитини самим батьком, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

В обґрунтування мети встановлення факту самостійного виховання дітей, ОСОБА_1 зазначає, що це є необхідним для захисту та реалізації законних прав та інтересів його дітей та прав позивача як батька та уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторони органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших фізичних та юридичних осіб а також вирішення інших питань щодо проживання та перебування дитини і при необхідності отримання відстрочки від мобілізації.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає доведеним в ході судового розгляду факт самостійного виховання позивачем своїх дітей, а отже позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 293-294, 315-319 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком своїх дітей - задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_1 неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_1 малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.В. П`ятничук