Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/196/25
Провадження № 2/506/134/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2025 року селище Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Вказана позовна заява надійшла до суду 17 лютого 2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 липня 1992 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за домовленістю між сторонами проживає та проживатиме з позивачем. Як вказує позивач, протягом останніх років відношення з відповідачем поступово погіршувались. В результаті чого між сторонами зникло взаєморозуміння, почуття любові, вони стали чужими один одному в розуміння чоловіка та жінки. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні характери, темпераменти та погляди на сімейне життя. Подружні відносини між ними припинилися у червні 2024 року. З того ж часу сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. На думку позивача, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам та інтересам відповідача. Тому позивач просив їх шлюб розірвати.

Згідно з протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025 року, призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Так, за штатним розписом в Красноокнянському районному суді Одеської області троє суддів, а фактично працює двоє суддів, з яких: суддя Бурдинюк О.С. була відключена, так як перебувала на лікарняному з 17.02.2025 року по 21.02.2025 року включно, а також суддя Чеботаренко О.Л. була відключена у зв`язку з перебуванням у відпустці з 20.02.2025 року по 21.02.2025 року включно.

Тому після виходу судді Чеботаренко О.Л. з відпустки, а саме 24.02.2025 року, проведено повторний автоматизований розподіл справи, згідно з яким, справу розподілено на суддю Чеботаренко О.Л.

Після з`ясування інформації щодо реєстрацію місця проживання відповідача ухвалою від 07.03.2025 року позовна заява була прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність /а.с.1-2/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак також подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала та проти його задоволення не заперечувала. Після розірвання шлюбу вона бажає і надалі іменуватися шлюбним прізвищем « ОСОБА_4 » /а.с.20/. Тому справа розглянута у відсутність відповідача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 20 липня 1992 Новосамарською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, актовий запис № 2./а.с.3/.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ./а.с. 8/.

Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу.

Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Судом встановлено, що сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, проживають окремо, шлюбні відносини між ними фактично припинені з червня 2024 року. На думку позивача, примирення та збереження сім`ї неможливе і не відповідає його інтересам. Тому суд дійшов висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та, згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

При цьому, згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Так як позивач є особою з інвалідністю ІІ групи /а.с.9/, то відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», він звільнений від сплати судового збору.

Ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тобто, у разі визнання відповідачем позову, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50 відсотків судового збору.

Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, зважаючи, що позивач відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, із відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави. При цьому, враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то з неї слід стягнути судовий збір у доход держави у розмірі 50 відсотків від суми судового збору, який підлягав би з неї стягненню у випадку невизнання нею позову, відповідно до ставки судового збору, передбаченої Законом України «Про судовий збір», що буде відповідати інтересам держави та не буде порушувати права сторін.

П.п.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір із позовної заяви про розірвання шлюбу справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подана, що станом на день звернення до суду складає 1211,20 грн.

Таким чином, з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у сумі 605,60 грн. (50% від 1211,20 грн.).

Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, ст.112 СК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 20 липня 1991 Новосамарською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, актовий запис № 2, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище, набуте в шлюбі - « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 )зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 605,60 грн. в дохід держави на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

СуддяО. Л. Чеботаренко