Дата документу 03.04.2025 Справа № 336/6708/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/6708/20 Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрюк О.В.
Провадження № 22-ц/807/20/25 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.

розглянувши питання за заявою судді - члена колегії Запорізького апеляційного суду Кухаря Сергія Вікторовича про самовідвід у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Горловим Денисом Олександровичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Лакомка 2010», про припинення порушення прав інтелектуальної власності та заборону здійснення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, просила суд: зобов`язати ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 припинити порушення прав інтелектуальної власності ОСОБА_1 на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 25.11.2010р., зареєстрований для товарів 29 класу МКТП; заборонити ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 використовувати (виробництво, зберігання, пропонування до продажу, рекламування та продаж товарів) позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також інші позначення, схожі до ступеню змішування із знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 від 25.11.2010р. зареєстрованого для товарів 29 класу МКТП, майнові права на який належить ОСОБА_2 ; судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Лакомка 2010», про припинення порушення прав інтелектуальної власності та заборону здійснення певних дій відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Горлова Д.О. залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2022 року у цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 14 лютого 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Горловим Денисом Олександровичем, задоволено частково. Постанову Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2023 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалами Запорізького апеляційного суду від 08 березня 2024 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Лакомка 2010», про припинення порушення прав інтелектуальної власності та заборону здійснення певних дій, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Горлова Дениса Олександровича на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2022 року та призначено справу до розгляду за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з повідомленням учасників справи про час та місце судового засідання.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 травня 2024 року зупинено апеляційне провадження у вищевказаній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 335/5841/19 (провадження № 22-ц/807/1272/24) за апеляційними скаргами ОСОБА_2 в особі представника адвоката Черкашина Івана Івановича, ОСОБА_4 в особі представника адвоката Кочкарьова Сергія Валерійовича, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Горлова Дениса Олександровича на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (правонаступник Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності») про визнання недійсним договорів відчуження торгівельної марки, промислового зразка, скасування записів стосовно реєстрації прав власності, внесення відомостей до Державних реєстрів свідоцтв, патентів України.

Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Горлов Денис Олександрович, залишено без задоволення. Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 15 травня 2024 року залишено без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2025 року було визначено склад колегії суддів Запорізького апеляційного суду у цій справі, а саме: головуючого суддю (суддю-доповідача) Трофимову Д.А., суддів - Кухаря С.В., Онищенка Е.А.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року поновлено апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Горловим Денисом Олександровичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Лакомка 2010», про припинення порушення прав інтелектуальної власності та заборону здійснення певних дій.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Горлов Д.О. сформував в системі «Електронний суд» клопотання про зупинення апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Горловим Денисом Олександровичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Лакомка 2010», про припинення порушення прав інтелектуальної власності та заборону здійснення певних дій «до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 335/5841/19 за касаційними скаргами ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ТОВ «Лакомка-2010» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» про визнання недійсним договорів відчуження торгівельної марки, промислового зразка, скасування записів стосовно реєстрації прав власності, внесення відомостей до Державних реєстрів свідоцтв, патентів України та Постанову Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року».

Суддя - член колегії суддів Запорізького апеляційного суду Кухар С.В. заявив самовідвід у цій справі, в обґрунтування якого зазначив, що брав участь у вирішенні справи за апеляційними скаргами ОСОБА_2 в особі представника адвоката Черкашина Івана Івановича, ОСОБА_4 в особі представника адвоката Кочкарьова Сергія Валерійовича, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Горлова Дениса Олександровича на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (правонаступник Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності») про визнання недійсним договорів відчуження торгівельної марки, промислового зразка, скасування записів стосовно реєстрації прав власності, внесення відомостей до Державних реєстрів свідоцтв, патентів України (справа № 335/5841/19). За результатам вирішенні цієї справи в суді апеляційної інстанції була ухвалена постанова від 20 вересня 2022 року, яка була скасована постановою Верховного Суду від 24 квітня 2024 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заява судді Кухаря С.В. про самовідвід у цій справі підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що предметом у справі № 335/5841/19 є вирішення питання щодо наявності прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 у ОСОБА_2 , та, відповідно, наявності чи відсутності підстав зобов`язати відповідачів, у тому числі ФОП ОСОБА_2 , припинити порушення прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , заборонити використовувати позначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також інші позначення, схожі до ступеню змішування із знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 .

У справі № 335/5841/19 наявний спір, в якому ОСОБА_2 доводить, що за час спільного подружнього життя з ОСОБА_4 були створені об`єкти інтелектуальної власності у вигляді торговельних марок та двох промислових зразків упаковок для насіння, реєстрація вказаних об`єктів була проведена на ім`я ОСОБА_4 . Стверджує, що у травні 2019 року з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та з Державного реєстру патентів України на промислові зразки він дізнався, що замість ОСОБА_4 власником зазначених торговельних марок та промислових зразків вже зареєстрована їхня дочка ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що відчуження майнових прав на об`єкти інтелектуальної власності, які є спільним майном подружжя, відбулося без його згоди, просив суд визнати недійсними договори відчуження майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки та промислові зразки, скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на вказані об`єкти та внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та Державного реєстру патентів України на промислові зразки відомості щодо його спільного з ОСОБА_4 права власності на торговельні марки та промислові зразки.

Таким чином, розглядувана справа пов`язана зі справою № 335/5841/19, оскільки вирішення позову у справі № 335/5841/19 впливає на вирішення цієї справи по суті.

За змістом ч. 2 ст. 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За приписами ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 9 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участь у розгляді справи у випадку наявності обставин, які викликають сумнів в його неупередженості або об`єктивності.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію («Пулар проти Сполученого Королівства», 10 червня 1996 року §32, Звіти 1996- ІІІ).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості («Де Куббер проти Бельгії», 26 жовтня 1984 року, §26, Серія А, №86).

Суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і сторонам у процесі довіру («Пєрсак проти Бельгії», 01.10.1982 року, «Ветштайн проти Швейцарії», «Паскал проти України», 15.12.2011 року та інші).

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому, кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (рішення Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 09.11.2006 року).

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу (самовідводу).

Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За змістом ч.ч. 1, 9 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

З огляду на викладене, враховуючи принципи цивільного судочинства, з метою виключення будь-яких сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності судді при розгляді цивільної справи, а також для забезпечення довіри учасників справи до судових рішень, суд вважає за можливе задовольнити заяву про самовідвід судді Кухаря С.В.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 39-41 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді - члена колегії суддів Запорізького апеляційного суду Кухаря Сергія Вікторовича про самовідвід задовольнити.

Справу передати у відділ забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Запорізького апеляційного суду для визначення відповідно до вимог ЦПК України іншого члена колегії суддів Запорізького апеляційного суду замість судді Кухаря Сергія Вікторовича у зв`язку із задоволенням заяви останнього про самовідвід у цій справі.

Ухвала окремому оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Д.А.Трофимова

Судді: С.В. Кухар

Е.А.Онищенко