Провадження № 22-ц/801/743/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 рокуСправа № 127/24067/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

з участю секретаря судового засідання: Кахно О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 127/24067/24 за позовом Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат,

за апеляційною скаргою представника позивача Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2025 року, ухвалене у складі судді Вохмінової О.С., -

встановив:

В липні 2024 року КНП «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради (лікарня) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в розмірі 139 553, 72 грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.07.2021 року між лікарнею та ОСОБА_1 був укладений контракт на проходження інтернатури за спеціальністю «Радіологія» на термін з 02.08.2021 року по 31.01.2023 року.

Згідно умов контракту лікарня зобов`язалась забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів на базі лікарні, забезпечити навчання, створення необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, виплачувати заробітну плату відповідно діючого законодавства.

Відповідач згідно умов контракту зобов`язався відпрацювати за місцем призначення не менше ніж 5 років після закінчення інтернатури.

Наказом № 80 «К`ТР від 29.07.2021 року «Про зарахування в інтернатуру» ОСОБА_1 було прийнято лікарем-інтерном з радіології з 02.08.2021 року.

17.01.2023 року відповідач подав заяву про звільнення з посади лікаря-інтерна з радіології у зв`язку з закінченням інтернатури з 31.01.2023 року та подав заяву від 27.01.2023 року про прийняття на посаду лікаря-радіолога з 01.02.2023 року.

Наказом №7 «К» ТР від 27.01.2023 року відповідача було переведено з посади лікаря-інтерна з радіології на повну ставку лікаря-рентгенолога поліклінічного відділення з 01.02.2023 року.

Однак, свого зобов`язання в частині відпрацювання 5 років не виконав і 02.06.2023 року звернувся із заявою про звільнення з посади лікаря-рентгенолога в зв`язку з необхідністю здійснення догляду за батьком інвалідом ІІ групи.

Наказом № 53 «К`ТР від 16.06.2023 року відповідача було звільнено за власним бажанням з посади лікаря-рентгенолога, але повернути кошти на підставі розпорядження № 1 від 16.06.2023 року відповідач відмовився, про що був складений відповідний акт.

Дострокове розірвання контракту без відшкодування витрат можливе у випадку встановлення інвалідності І або ІІ групи у одного з батьків, проте батько відповідача ОСОБА_2 , 1975 р.н., з 13.02.2020 року мав інвалідність ІІ групи, тобто станом на день укладення контракту від 30.07.2021 року вже був людиною з інвалідністю.

Пунктом 2.6 контракту від 30.07.2021 року передбачено, що в разі відрахування з ВМНЗ, відмови їхати за призначенням на роботу, відрахування з інтернатури, звільнення з роботи за місцем направлення, відповідач зобов`язався відшкодувати вартість навчання, фактичні витрати, пов`язані з навчанням, суми витрат, понесені лікарнею за період проходження інтернатури.

За час проходження інтернатури ОСОБА_1 з серпня 2021 року по січень 2023 року лікарня понесла витрати в сумі 139 553, 72 грн. (в т.ч. утримані податки 21 863, 12 грн., єдиний соціальний внесок 27 434, 98 грн., виплачений дохід 90 255, 62 грн.).

Зазначаючи правовою підставою ст.ст. 509, 526, 610, 611, 629 ЦК України, ст. 21 КЗпП України, позивач просив стягнути з відповідача на користь КНП «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради витрати за період стажування в інтернатурі в сумі 139 553,72 грн. (утримані податки 21 863,12 грн., єдиний соціальний внесок 27 434,98 грн., виплачений дохід 90 255,62 грн.) та понесені позивачем судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2025 року у задоволенні позову Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат відмовлено. Судові витрати залишено за позивачем.

Не погоджуючись з даним рішенням представник КНП «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначив, що оскаржуване рішення суду прийнято із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд першої інстанції надав неправильну оцінку доказам, які мітяться в матеріалах справи, а висновки викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування такого рішення.

24 березня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача Барановського О.В., в якому вказано, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим ухвалене відповідно до норм чинного законодавства, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду без змін.

В судовому засіданні представник позивача Лісніченко С.В. апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити, на підставах викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача Федосеєв Д.А. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги , просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги на рішення суду, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

По справі встановлено, що о між ВНМУ ім. М.І. Пирогова та ОСОБА_1 була укладена угода про підготовку лікаря № 15 від 07.09.2015 року згідно з якою університет зобов`язувався забезпечити студенту якісну теоретичну і практичну підготовку спеціаліста з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця; після закінчення навчання та одержання випускником відповідної кваліфікації забезпечити місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства. Сторонами погоджено, що зміни та доповнення до цієї угоди вносяться шляхом підписання додаткових угод.

ОСОБА_1 в 2021 році закінчив Вінницький Національний медичний університет ім. М.І. Пирогова, факультет № 1 спеціальність «Лікувальна справа», диплом НОМЕР_1 . Навчався на денній формі навчання за державним замовленням з 01.09.2015 року до 30.06.2021 року.

ВНМУ ім. М.І. Пирогова 17.05.2021 року було видано випускнику ОСОБА_1 довідку про надання можливості самостійного працевлаштування № 144.

З проханням зарахувати його для проходження інтернатури лікарем-інтерном з радіології з 01.08.2021 року відповідач звернувся із заявою від 24.06.2021 року до головного лікаря КНП "Багатопрофільна лікарня" Тиврівської селищної ради. У заяві відповідач також вказав, що він не має інвалідності.

На підставі наказу Департаменту охорони здоров`я та реабілітації ВОДА від 12.07.2021 року № 1655 випускника 2021 року ВНМУ ім. М.І. Пирогова ОСОБА_1 було зараховано в КНП "Багатопрофільна лікарня" Тиврівської селищної ради на посаду лікаря-інтерна з "радіології" з 02.08.2021 року по 31.01.2023 року.

Крім того, вказаним наказом надано розпорядження директору КНП "Багатопрофільна лікарня" Тиврівської селищної ради: відрядити лікаря-інтерна ОСОБА_1 для проходження заочної частини інтернатури у визначені терміни на базу КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. Пирогова ВОР»; відрядити лікаря-інтерна ОСОБА_1 для проходження очної частини інтернатури у визначені терміни на базу КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. Пирогова ВОР»; виплату заробітної плати на час проходження інтернатури, витрати по відрядженню для проходження інтернатури проводити відповідно до постанови КМУ від 03.03.2021 року № 172 "Про внесення змін до постанови КМУ від 03.04.2019 року № 278 і від 19.06.2020 року № 536" випускнику 2021 р. Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова ОСОБА_1 , зарахованому згідно наказу Департаменту охорони здоров`я та реабілітації ВОДА від 12.07.2021 року № 1655 в КНП "Багатопрофільналікарня" Тиврівської селищної ради" на посаду лікаря-інтерна з "радіології" з 02.08.2021 року по 31.01.2023 року. Після закінчення інтернатури зарахувати ОСОБА_1 на посаду лікаря-радіолога.

Контракт проходження інтернатури між КНП «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради та інтерном ОСОБА_1 був укладений 30.07.2021 року на термін з 02.08.2021 року по 31.01.2023 року.

Згідно умов контракту інтерн зобов`язався, зокрема, згідно п.2.4 після закінчення інтернатури в місячний термін приступити до роботи на умовах трудового контракту; згідно п. 2.5 відпрацювати за місцем призначення не менш ніж 5 років після закінчення інтернатури.

Сторонами погоджено, що у разі відрахування інтерна з ВМНЗ, відмови їхати за призначенням на роботу, відрахування з інтернатури, звільнення з роботи за місцем направлення інтерн зобов`язується відшкодувати вартість навчання, фактичні витрати, пов`язані з навчанням, суми витрат, понесені лікарнею за період проходження інтернатури (п.2.6).

Крім іншого, лікарня зобов`язалась виплачувати інтерну заробітну плату відповідно до діючого законодавства (п.3.3), гарантувала інтерну дотримання прав та законних інтересів відповідно до діючого законодавства (п. 3.6).

Контракт набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до закінчення п`ятирічного строку відпрацювання інтерном за місцем призначення (п.4.1). Дострокове розірвання цієї угоди згідно п.4.3 можливо в таких випадках: за ініціативою ВМНЗ у разі невиконання інтерном зобов`язань, передбачених п. 2.1-2.6 цієї угоди; відмови їхати за призначенням на роботу; звільнення з роботи.

Згідно п.4.4. дострокове розірвання контракту без відшкодування витрат можливо в такому випадку: встановлення І або ІІ групи інвалідності у чоловіка (дружини) інтерна або у одного з його батьків.

Сторонами контракту у п. 5 погоджено відповідальність сторін та вирішення спорів.

У разі дострокового розірвання контракту інтерн у місячний строк з моменту розірвання сплачує: ВМНЗ вартість навчання та фактичні витрати, пов`язані з навчанням у ВМНЗ та в інтернатурі за місцем проходження; лікарні (за місцем призначення) суму витрат, понесених роботодавцем за період проходження інтернатури; лікарні (за місцем призначення) компенсацію, в разі, якщо це передбачено умовами трудового контракту (п.5.1).

Згідно п.5.2, у разі відмови інтерна добровільно відшкодувати витрати, стягнення цих витрат здійснюється у судовому порядку. Спірні питання, які можуть виникати між сторонами, вирішуються шляхом переговорів, а у разі неможливості врегулювати спір у судовому порядку (п.5.3).

Сторонами також погоджено, що вони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання взятих на себе зобов`язань за цим контрактом у разі, якщо це невиконання стало наслідком обставин непереборної сили (п.5.4). Дострокове розірвання цього контракту здійснюється шляхом письмового повідомлення стороною, за ініціативою якої відбувається розірвання (п.7.1).

Згідно витягу з наказу № 80 «К» ТР від 29.07.2021 року по КНП «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради на підставі заяви та наказу № 1655 від 12.07.2021 року ОСОБА_1 прийнято лікарем-інтерном з «радіології» з 02.08.2021 року.

17.01.2023 року лікар-інтерн ОСОБА_1 звернувся до директора КНП «Багатопрофільна лікарня» смт. Тиврів про звільнення його з посади лікаря-інтерна з «радіології» у зв`язку з закінченням інтернатури з 31.01.2023 року.

26.01.2023 року ОСОБА_1 атестувався на визначення знань та практичних навичок в атестаційній комісії при Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова на підставі наказу якого від 31.01.2023 року за № 63 йому присвоєно (підтверджено) звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю «Радіологія» та видано сертифікат № 110/23, дійсний до 31.01.2028 року.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 27.01.2023 року, поданої на ім`я директора КНП «Багатопрофільна лікарня» смт. Тиврів, ОСОБА_1 просив з 01.02.2023 року прийняти його лікарем-радіологом і повідомив, що на час працевлаштування інвалідності немає.

З витягу з наказу № 7 «К» ТР від 27.01.2023 року по КНП «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради вбачається, що ОСОБА_1 , лікаря-інтерна з «радіології» з 01.02.2023 року переведено на 1,00 ст. лікаря-рентгенолога поліклінічного відділення у зв`язку з закінченням інтернатури. Оклад згідно штатного розпису.

11.05.2023 року ОСОБА_1 атестувався на визначення знань та практичних навичок в атестаційній комісії в Харківському національному медичному університеті на підставі наказу якого від 11.05.2023 року за № 470 йому присвоєно (підтверджено) звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю «Рентгенологія» та видано сертифікат, дійсний до 11.05.2028 року.

02.06.2023 року лікар-рентгенолог ОСОБА_1 звернувся до директора КНП «Багатопрофільна лікарня» смт. Тиврів із заявою, в якій повідомив про необхідність здійснення догляду, допомоги та підтримки його батьку особі з інвалідністю ІІ групи, що покладено на нього за договором про здійснення догляду за батьком від 27.05.2023 року та просив звільнити його за власним бажанням 16.06.2023 року і провести в цей день остаточний розрахунок. До заяви додав свідоцтво про народження, довідку МСЕК, посвідчення ОСОБА_2 .

Згідно вказаного свідоцтва ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 13.02.2020 року, з 30.01.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено ІІ групу інвалідності довічно. Захворювання пов`язано із захистом батьківщини.

Згідно наказу № 53 «К» ТР від 16.06.2023 року по КНП «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради ОСОБА_1 , лікаря-рентгенолога звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з 16.06.2023 року. Надано розпорядження бухгалтеру виплатити компенсацію за 13 днів невикористаної щорічної відпустки (з 01.02.2023 року по 16.06.2023 року).

Згідно довідки про доходи лікаря-інтерна з радіології ОСОБА_1 , виданої КНП «Багатопрофільна лікарня Тиврівської селищної ради, його дохід з серпня 2021 року по січень 2023 року включно становив: нарахованої заробітної плати 112 118, 74 грн., з яких утримано податків 21 863, 12 грн., нараховано ЄСВ - 27 434, 98 грн., до виплати 90 255, 62 грн.

Директором КНП «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради Л. Малішевською 16.06.2023 року прийнято розпорядження № 1 про зобов`язання ОСОБА_1 відповідно до п. 2.6 контракту від 30.07.2021 року відшкодувати витрати, понесені за період стажування в інтернатурі в сумі 139 553,72 грн. (утримані податки 21 863, 12 грн., Єдиний соціальний внесок 27 434, 98 грн, виплачений дохід 90 255, 62 грн.).

Зазначене розпорядження складене у зв`язку з тим, що лікар-рентгенолог ОСОБА_1 звільнився з посади за власним бажанням з 16.06.2023 року не відпрацювавши 5 років відповідно до п.2.5 контракту.

16.06.2023 року працівниками лікарні складено акт про те, що лікарю-рентгенологу ОСОБА_1 в день звільнення було надано розпорядження № 1 від 16.06.20213 року про відшкодування витрат та довідка про доходи, однак, відповідач ознайомлюватись з листом під особистий підпис не став.

Крім того, судом встановлено, що 28.07.2023 року між ВНМУ ім. М.І.Пирогова та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до угоди про підготовку лікаря № 15 від 07.09.2015 року про наступне: відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 598, ст. 907 ЦК України, у зв`язку з односторонньою відмовою від договору в порядку та на підставах, встановлених абз. 2 п. 9 Розд. ІІ Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, який затверджений Наказом МОЗ України від 25.12.1997 № 367, п. 2 Інші положення договору, сторони дійшли згоди про розірвання угоди про підготовку лікаря № 15 від 07.09.2015 року за згодою сторін.

Між сторонами виникли зобов`язальні договірні правовідносини, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України, а також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 26 січня 2021 року у справі №607/3693/17.

Разом з тим, вирішуючи питання про те, чи порушені права позивача і чи підлягають вони захисту в установленому порядку, суд враховує наступні обставини.

Так, згідно статуту, КНП "Багатопрофільна лікарня" Тиврівської селищної ради () є закладом охорони здоров`я комунальним некомерційним підприємством з надання вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги населенню. Підприємство створене на базі майна, що знаходиться у комунальній власності Тиврівської територіальної громади. Засновником, власником та органом управління майном підприємства є Тиврівська селищна рада. Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним засновнику. Основна мета діяльності підприємства, зокрема, надання вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги та здійснення управління медичним обслуговуванням населення, а також вжиття заходів з профілактики захворювань населення та підтримки громадського здоров`я; залучення медичних працівників для надання вторинної медичної допомоги і медико-санітарної допомоги, в тому числі залучення лікарів, що працюють як ФОП за договорами підряду, підтримка професійного розвитку медичних працівників з метою надання якісних послуг тощо.

Згідно п.4.12 Статуту, підприємство здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку. Забороняється розподіл отриманих доходів (прибутків) або їх частини між засновником, працівниками підприємства (крім оплати їх праці, нарахування ЄСВ), членами органів управління та інших пов`язаних з ними осіб.

Джерелами формування майна та коштів підприємства, зокрема, є: бюджетні кошти, що спрямовуються для забезпечення діяльності підприємства з бюджету будь-якого рівня, субсидії, субвенції та дотації (п.5.3.2), цільові кошти (п.5.3.4, кошти, отримані за договорами з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення (п.5.3.5) тощо. Власні надходження підприємства використовуються ним на власний розсуд відповідно до вимог чинного законодавства України (п.5.7).

Згідно п.6.2.1 підприємство зобов`язано створити належні умови для високопродуктивної праці, забезпечити додержання законодавства про працю, правил та норм охорони праці, техніки безпеки, соціального страхування.

Оплата праці працівників підприємства здійснюється у першочерговому порядку (п.9.8).

Фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства (ст. 18 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я»).

Оплата праці лікаря-інтерна обов`язок роботодавця, тобто закладу охорони здоров`я. Така оплата праці є частиною забезпечення надання медичної допомоги, а згідно з установчими та управлінськими документами закладу частиною засобу реалізації мети діяльності.

Згідно повідомлення Тиврівської селищної ради від 02.01.2025 року, Департаментом охорони здоров`я та реабілітації Вінницької ОДА не здійснювалось відшкодування коштів на заробітну плату лікарям-інтернам, які були зараховані до штату лікарні для проходження інтернатури в період з 01.08.2021 року по теперішній час. З травня 2022 року кошти на навчання лікарів-інтернів надходять від Національної служби охорони здоров`я України згідно укладеного договору за пакетом «Забезпечення кадрового потенціалу системи охорони здоров`я шляхом організації надання медичної допомоги із залученням лікарів-інтернів».

Згідно повідомлення КНП "Багатопрофільна лікарня" Тиврівської селищної ради" від 07.01.2025 року, з 01.08.2021 року до штату лікарні на виконання наказу Департаменту охорони здоров`я та реабілітації Вінницької ОДА № 1655 від 12.07.2021 року було зараховано три лікаря-інтерна для проходження інтернатури за державним замовленням. Виплата заробітної плати лікарям-інтернам здійснювалась за рахунок коштів НСЗУ, які отримувала лікарня за надані послуги відповідно до Договору про медичне обслуговування населення. У 2022-2023 роках між КНП "Багатопрофільна лікарня" Тиврівської селищної ради" та НСЗУ було укладено окремий договір про медичне обслуговування населення за пакетом № 50 «Забезпечення кадрового потенціалу системи охорони здоров`я шляхом організації надання медичної допомоги із залученням лікарів-інтернів». Кошти отримані за надані послуги за цим пакетом були спрямовані на виплату заробітної плати лікарям-інтернам. Підставою надання послуг за пакетом є наявність лікарів-інтернів, які працевлаштовані у закладах охорони здоров`я комунальної власності та проходять підготовку в інтернатурі відповідно до їх розподілу, за кошти державного бюджету.

Крім того, на запит суду Департамент охорони здоров`я та реабілітації Вінницької обласної військової адміністрації 13.12.2024 року повідомив, що відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для стажування лікарів-інтернів на базах стажування у 2021 році, бази стажування отримують бюджетні кошти від структурних підрозділів відповідно до укладених ними договорів про відшкодування базам стажування витрат на оплату праці та нарахувань на оплату праці лікарям-інтернам, визначених абзацами третім-шостим пункту 3 Порядку, які працевлаштовані у закладах охорони здоров`я комунальної власності. Бюджетні кошти зараховуються на не бюджетні рахунки, відкриті в органах Казначейства в установленому законодавством порядку. Бази стажування щомісяця з 1 по 5 числа (за грудень до 18 грудня поточного року) подають звіт структурним підрозділам (Департаменту) щодо лікарів-інтернів першого року навчання, які перебували у трудових відносинах з комунальними закладами охорони здоров`я у звітному періоді, фактично відпрацьований ними час, нараховані та виплачені лікарям-інтернам кошти на оплату праці та нарахування на неї. Структурні підрозділи протягом п`яти днів з моменту надання зазначеного звіту здійснюють відшкодування бюджетних коштів відповідно до укладених ними договорів.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що витрати позивача на оплату праці ОСОБА_1 , на підставі Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для стажування лікарів-інтернів на базах стажування у 2021 році, затвердженого Постановою КМУ від 19.06.2020 р. № 536, були компенсовані з державного бюджету. Згідно п. 3.3 цього Порядку розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є структурні підрозділи з питань охорони здоров`я обласних та Київської міської державної адміністрації, які отримують бюджетні кошти відповідно до кількості лікарів-інтернів:першого року навчання 2020/21 навчального року, які працевлаштовані у комунальних закладах охорони здоров`я, що перебували на 15 серпня 2020 р. в управлінні органів місцевого самоврядування відповідних областей та м. Києва.

Враховуючи наведені обставини і норми закону, суд дійшов висновку, що правових підстав для повторного стягнення коштів з ОСОБА_1 немає.

Крім того, суд приймає до уваги, що права позивача не порушені відповідачем, тому і не підлягають захисту в обраний ним спосіб.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що оскільки відповідач ОСОБА_4 порушив умови контракту щодо відпрацювання за місцем призначення протягом п`яти років після закінчення інтернатури, проте безпідставно не виконав умови контракту, він зобов`язаний відшкодувати на користь КНП «Багатопрофільна лікарня» витрати за період стажування в інтернатурі в сумі 139 553,72 грн.

Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п. 4.4 контракту про проходження інтернатури від 30.07.2021 року, дострокове розірвання контракту без відшкодування витрат можливе у випадку встановлення І або ІІ групи інвалідності у чоловіка (дружини) інтерна або у одного з його батьків.

Батько відповідача ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи з 13.02.2020 року, що підтверджується довідкою до Акта огляду МСЕК, серії АВ № 1051687.

Звільнення ОСОБА_1 відбулось на підставі наказу від 16.06.2023 року відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Крім того, саме через встановлення інвалідності ІІ групи батькові відповідача, 28.07.2023 року між ВНМУ ім. М.І.Пирогова та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до угоди про підготовку лікаря № 15 від 07.09.2015 року, відповідно до якої і на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 598, ст. 907 ЦК України, у зв`язку з односторонньою відмовою від договору в порядку та на підставах, встановлених абз. 2 п. 9 Розд. ІІ Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, який затверджений Наказом МОЗ України від 25.12.1997 № 367, п. 2 Інші положення договору, сторони дійшли згоди про розірвання угоди про підготовку лікаря № 15 від 07.09.2015 року за згодою сторін.

Отже, враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини даної справи, правовідносини, що виникли між сторонами та наведені норми законодавства, суд дійшов правильного висновку, що умови контракту не були порушені відповідачем, тому підстав для відшкодування витрат немає. На підставі п. 4.4 контракту ОСОБА_1 мав право на його дострокове розірвання без відшкодування витрат в зв`язку із встановленням його батькові ІІ групи інвалідності, що було доведено до позивача при поданні ОСОБА_1 заяви про звільнення.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для позивача що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив :

Апеляційну скаргу представника позивача Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільна лікарня» Тиврівської селищної ради залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: М.В. Матківська

В.В. Сопрун