Номер провадження: 22-ц/813/3972/25
Справа № 496/274/23
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л.О.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Лозко Ю.П., Карташова О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Колос»,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 ,

на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2024 року,

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» про стягнення плати за суборенду земельної ділянки

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» про стягнення плати за суборенду земельної ділянки, в обґрунтування якого зазначила, що вона була орендарем земельної ділянки, розташованої на території Граденицької сільської ради Одеського (колишнього Біляївського) району Одеської області, що був укладений між нею та власником земельної ділянки ОСОБА_3 .

Відповідно до договору № 1 суборенди земельної ділянки, укладеного 14.03.2014 року між нею та ТОВ «Колос», вона передала останньому в суборенду вказану вище земельну ділянку на строк 25 років.

За змістом пунктів 3.1 та 3.4 договору суборенди ТОВ «Колос» зобов`язалося протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою, в термін з 01 серпня по 30 листопада кожного року дії договору суборенди земельної ділянки, сплачувати їй орендну плату у розмірі 1400 грн.

Згідно з пунктом 3.3 договору суборенди обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації.

31.12.2021 року до договору суборенди земельної ділянки укладено додаткову угоду, якою збільшено термін договору на 2 роки, а п. 3.1 викладено в такій редакції: «Орендна плата за рік складає 10 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, але не може бути меншою за вартість 1,1 (однієї цілої та однієї десятої) тони пшениці станом на перше жовтня поточного року за середніми цінами, що сформовані основними зерновими трейдерами Одеської області».

Відповідно до умов договору суборенди земельної ділянки суборендар ТОВ «Колос» зобов`язано своєчасно сплачувати позивачу оренду плату, однак, станом на теперішній час ТОВ «Колос» не виплачено орендну плату за договором суборенди земельної ділянки від 14.03.2014 року за 2020-2022 роки.

Позивач неодноразово зверталась до керівника ТОВ «Колос» в усній та письмовій формі з питання виплати заборгованості за договором суборенди земельної ділянки від 14.03.2014 року, але орендну плату не виплачено.

Розмір заборгованості з орендної плати за договором суборенди за 2020-2021 роки складає 1400 грн (орендна плата за рік) * 2 = 2800 грн. Щодо заборгованості за 2022 рік позивач зазначає, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 61676,03 грн. Таким чином, орендна плата за 2022 рік складає 61676,03 грн * 10 % = 6167,60 грн. Отже, загальна сума заборгованості з орендної плати складає 8967,60 грн.

Окрім того, за умовами п. 3.7 договору суборенди, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення. Розмір пені складає: за 2020 рік - 741,81 грн; за 2021 рік - 537,72 грн; за 2022 рік - 236,57 грн. Загальна сума пені складає 1516,10 грн. Станом на теперішній час за взаємною згодою позивача та власника земельної ділянки достроково припинено дію договору оренди земельної ділянки. Внаслідок розірвання договору оренди земельної ділянки припинив чинність договір суборенди земельної ділянки. Проте ТОВ «Колос» так і не погасило заборгованість за договором суборенди земельної ділянки за 2020-2022 роки.

ОСОБА_1 просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» на її користь плату за суборенду земельної ділянки за період з 2020 року по 2022 рік включно у розмірі 8967,60 грн та пеню у розмірі 1516,10 грн, а всього 10483,70 грн та судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Біляївський районний суд Одеської області ухвалою від 14 жовтня 2024 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» в частині вимог про розірвання договору суборенди земельної ділянки закрив.

Біляївський районний суд Одеської області рішенням від 14 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» про стягнення плати за суборенду земельної ділянки, задовольнив частково.

Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» на користь ОСОБА_1 плату за суборенду земельної ділянки за період з 2020 року по 2022 рік включно у розмірі 8967,60 грн та пеню у розмірі 1516,10 грн, а всього 10483,70 грн, судовий збір у розмірі 992,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. В іншій частині позовних вимог про стягнення витрат на правовому допомогу відмовив.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Колос» суду не надано жодних доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань за договором № 1 суборенди земельної ділянки та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем, зважаючи на те, що припинення договору № 1 суборенди земельної ділянки внаслідок розірвання договору оренди земельної ділянки не звільняє ТОВ «Колос» від обов`язку сплатити позивачу плату за договором суборенди земельної ділянки за період з 2020 року по 2022 рік включно.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції дійшов висновку про неспівмірність заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу складності справи, не відповідність критерію розумності та співмірності із виконаною роботою адвоката, тому обрахована стороною позивача вартість наданих адвокатом послуг підлягає зменшенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2024 року змінити в частині стягнення з ТОВ Колос на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн та стягнути з ТОВ Колос на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу по супроводженню справи № 496/274/23 в Біляївському районному суді Одеської області в сумі 30000 грн, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вказані ОСОБА_1 витрати є співмірними з предметом спору та витрачених адвокатом часу на виконання робіт з надання правової допомоги. Доказом цього, зокрема, є те, що вказана справа розглядалась протягом майже двох років, по справі розглядалось 3 позовні вимоги та всі витрати, понесені позивачем, документально підтверджені.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.01.2025 року відповідачу роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзиву до суду не надходило.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги відповідач отримав 23.01.2025 року о 15:03:47 годині та 18.01.2025 року о 4:59:45 годині відповідно, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Копію ухвали про відкриття провадження представник позивача отримав 23.01.2025 року о 15:03:47 годині в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення плати за суборенду земельної ділянки, скаржником рішення суду оскаржується в частині судових витрат, при цьому ціна позову складає 10483,70 грн, що є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 х 30 = 90840 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Із тексту апеляційної скарги вбачається, що скаржником рішення суду оскаржується лише в частині стягнення з ТОВ Колос на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, тому рішення суду в іншій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24 жовтня 2008 року.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції дійшов висновку про неспівмірність заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу складності справи, не відповідність критерію розумності та співмірності із виконаною роботою адвоката, тому обрахована стороною позивача вартість наданих адвокатом послуг підлягає зменшенню.

Колегія суддів вважає, за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша та друга статті 15 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21-ц (провадження № 12-14гс22) зазначено, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. З аналізу норми статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представниками позивача на підтвердження понесення витрат надано договір № 239/23-12-2022/13 про надання правової допомоги від 23.12.2022 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 11.10.2024 року, акт про прийняття-передачі наданих послуг від 11.10.2024 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльності, квитанцію про прийняття коштів від 11.10.2024 року.

23.12.2022 року між адвокатом Боднар М.О. та ОСОБА_1 укладено договір №239/23-12-2022/13 про надання правової допомоги, згідно п. 1.1. якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати юридичну допомогу Клієнту в обсязі та на умовах передбачених даним договором.

Пунктами 4.1., 4.3 договору встановлено, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Вартість правової допомоги складає 30000 грн та може змінюватись за додатковою угодою сторін по договору.

Відповідно до п. 5.1. договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту фактичного виконання доручення або до моменту розірвання договору.

В детальному описі робіт (наданих послуг) та акті про прийняття-передачі наданих послуг від 11.10.2024 року викладено обсяг/зміст наданих адвокатом послуг та зазначений фіксований розмір гонорару 30000 грн.

З вказаного акту та детального опису робіт (наданих послуг) вбачається, що адвокатом Боднар М.О. надавались такі послуги: 23.12.2022 року - усна консультація адвоката з приводу предмету спору та напрацювання позиції позивача з розглядом наявних письмових доказів по справі - 3000 грн (3 години); 26.12.2022 року - підготовка проекту позовної заяви та визначення переліку необхідних додаткових доказів по справі - 5000 грн (5 годин); 27.12.2022 року - отримання додаткових доказів у справі - 1000 грн (1 година); 28.12.2022 року - виїзд з м. Одеса в с. Троїцьке Одеського району Одеської області для узгодження остаточного тексту позовної заяви, її роздрукування та підписання позивачем, а також роздрукування/копіювання письмових доказів, що повинні бути подані разом з позовною заявою - 3000 грн (3 години); 29.12.2022 року - виїзд з м. Одеса в с. Троїцьке Одеського району Одеської області для сплати судового збору за подання позову, формування остаточного пакету документів, що подаються до суду (позовна заява та всі додатки до неї) - 3000 грн (3 години); 30.12.2022 року - виїзд з м. Одеса в с. Троїцьке Одеського району Одеської області для подання засобами поштового зв`язку до суду позовної заяви з доданими до неї документами - 3000 грн (3 години); 11.04.2023 року - аналіз зустрічної позовної заяви ТОВ «Колос» по справі № 496/274/23 з доданими документами - 2000 грн (2 години); 25-27.04.2023 року - підготовка та направлення сторонам та суду відзиву на зустрічну позовну заяву та клопотання про витребування доказів у справі - 4000 грн (4 години); 08.05.2023 року - підготовка пояснення до клопотання про витребування письмових доказів - 1000 грн (1 година); 28.11.2023 року - підготовка заяви про підтримку позовних вимог, відмови в задоволенні зустрічного позову та розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 - 1000 грн (1 година); 20.03.2024 року - підготовка заяви про часткову відмову від позову - 2000 грн (2 години); 10.06.2024 року - підготовка заяви про підтримку позовних вимог, стягнення витрат по правовій допомозі та розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 - 2000 грн (2 години).

11.10.2024 року ОСОБА_1 сплачено адвокату Боднару М.О. грошові кошти у розмірі 30000 грн, що підтверджується квитанцією про прийняття коштів.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Звертаючись до суду позивач просив розірвати договір суборенди земельної ділянки № 1 від 14.03.2014 року, укладений між ТОВ «Колос» та ОСОБА_1 , стягнути з відповідача плату за суборенду земельної ділянки за період з 2020 року по 2022 рік в розмірі 8967,60 грн, пеню в сумі 1516,10 грн, всього 10483,70 грн.

Отже позивачем заявлено одну немайнову вимогу про розірвання договору суборенди земельної ділянки № 1 від 14.03.2014 року та одну майнову вимогу про стягнення плати за суборенду земельної ділянки та пені у сумі 10483,70 грн.

Крім того, відповідачем під час розгляду справи подано зустрічну позовну заяву, яка ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11 квітня 2023 року прийнята та об`єднанна в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 про розірвання договору суборенди земельної ділянки та стягнення заборгованості за договором суборенди.

21.03.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відмову від позовних вимог в частині розірвання договору суборенди земельної ділянки № 1 від 14.03.2014 року та закриття провадження у справі в цій частині, зазначивши, що під час розгляду справи за взаємною згодою ОСОБА_1 та громадянином власником земельної ділянки достроково припинено дію договору оренди земельної ділянки.

Біляївський районний суд Одеської області ухвалою від 14.10.2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» в частині позовних вимог про розірвання договору суборенди земельної ділянки закрив.

Частиною 3 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Колегія суддів при розподілі витрат на правничу допомогу вважає за необхідне виходити з рівнозначності майнової та немайнової вимоги позивача та враховує зазначення в акті про прийняття-передачі наданих послуг надання адвокатом послуги за зустрічною позовною заявою у сукупності 5 годин.

Оскільки ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 14.10.2024 року закрито провадження в частині вимог про розірвання договору суборенди земельної ділянки № 1 від 14.03.2014 року у зв`язку з відмовою позивача від позову, то розподіл витрат на правничу допомогу у розмірі 12500 грн не проводиться.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно послуг зазначених в Акті про прийняття-передачі наданих послуг від 11.10.2024 року, а саме: про недоведеність послуги адвоката як отримання додаткових доказів по справі, на що адвокатом 27.12.2022 року витрачено одну годину; 29.12.2022 року виїзду з м. Одеса в с. Троїцьке Одеського району Одеської області для сплати судового збору за подання позову, формування остаточного пакету документів, що подаються до суду (позовна заява та всі додатки до неї) та 30.12.2022 року виїзду з м. Одеса в с. Троїцьке Одеського району Одеської області для подання засобами поштового зв`язку до суду позовної заяви з доданими до неї документами, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що судовий збір сплачено у м. Біляївка Одеської області особисто ОСОБА_1 , що підтверджується копією квитанції № 37 від 29.12.2022 року, та подання особисто ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку позовної заяви із доданими до неї документами, що підтверджується накладною на поштовому конверті, як і не надання доказів виїзду 28.12.2022 року з м. Одеса в с. Троїцьке Одеського району Одеської області для узгодження остаточного тексту позовної заяви, її роздрукування та підписання позивачем, а також роздрукування/копіювання письмових доказів, що повинні бути подані разом з позовною заявою, тому не підлягають відшкодуванню.

Щодо стягнення витрат на складання заяви про стягнення витрат по правовій допомозі, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (такий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 02.02.2024 року у справі № 910/9714/22).

Стосовно зазначеної в акті прийняття-передачі наданих послуг від 11.10.2024 року послуги 08.05.20223 року підготовка пояснень до клопотання про витребування доказів від 25.04.2023 року, то апеляційний суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 в квітні 2023 року зверталась із клопотанням про витребування письмових доказів у справі. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 в які остання просить не розглядати клопотання про витребування письмових доказів поданих в рамках даної справи.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу адвоката у зв`язку із неспівмірністю, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи критерії реальності, розумності та пропорційності до предмета спору, встановивши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, відповідачем не заявлено про зменшення витрат у зв`язку з неспівмірністю, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу за вимогою майнового характеру та вимоги за зустрічним позовом не відповідають критерію необхідності, виправданості, тому приходить до висновку про доведеність позивачем понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 9500 грн.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині слід змінити, збільшивши розмір стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» на користь ОСОБА_1 судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу з 5000 грн до 9500 грн.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2024 року в оскаржуваній частині щодо витрат на професійну правничу допомогу змінити, збільшивши розмір стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» на користь ОСОБА_1 судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу з 5000 грн до 9500 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов