Справа № 309/68/25
Провадження № 2-с/309/8/25
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Піцура Я.Я.,

за участю секретаря судового засідання Гелетей Д.В.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

неповнолітнього ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Хуст цивільну справу за заявою ОСОБА_4 про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_4 звернувся до Хустського районного суду Закарпатської області із заявою про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами, в якій просив:

- скасувати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відмовити в задоволенні заяви про видачу судового наказу ОСОБА_2 ;

В обґрунтування вказує що судовий наказ може бути виданий за заявою того з батьків з ким проживає дитина. У заяві про видачу судового наказу заявниця посилалася на те, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, однак відповідних доказів не надано. Натомість відповідно до довідки Кривського старостинського округу від 17.02.2025 саме на його утриманні перебуває син ОСОБА_5 . Сама заявниця вже два роки постійно проживає за кордоном та приїздить до України на короткі терміни.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримав заяву та просив її задовольнити. Ствердив, що дитина проживає з батьком.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви. Вказує, що вони всі проживають разом, однак батько не утримує дитину, не проводить з нею час. Вона сама всім забезпечує дитину. Він лише іноді дає 50 грн. в школу.

Досліджені судом докази, встановлені обставини та застосовані норми права

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

При зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_2 надала два витяги з реєстру територіальної громади, з яких убачається, що реєстрацією місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 (а.с.7, 12).

На підставі указаних документів 15 січня 2025 року Хустським районним судом Закарпатської області видано судовий наказ №309/68/25 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.01.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки Кривського старостинського округу Хустської міської ради №35/10.9-11 від 17.02.2025, ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 , проживає разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син знаходиться на його утриманні (а.с.22).

У судовому засіданні було заслухано думку дитини ОСОБА_3 , який пояснив? що він проживає у будинку разом з бабкою, мамою і батьком. Мама все оплачує та купляє. Тато лише раз купив йому кросівки. Вони живуть за мамині гроші. Тато з ними навіть не їсть, а лише ночує в будинку. Зранку іноді тато дає йому гроші в школу.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Один із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина п`ята статті 183 СК України).

Аналогічні за змістом положення містяться й у пункті 4 частини першої статті 161 ЦПК України.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок розгляду справ в порядку наказаного провадження регламентовано в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України.

Так, за вимогами частин першої, другої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частини восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, він може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Тлумачення вказаних норм права свідчить, що судовий наказ про стягнення аліментів на утримання дитини не може бути скасований за заявою боржника, проте може бути переглянутий за нововиявленими обставинами, перелік яких не є вичерпним.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами заявник вказав на наявність підстав для такого перегляду, передбачених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).

Відповідно до частини першої статті 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 163ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Тому обставиною, яка підлягала встановленню судом при видачі судового наказу в справі, яка переглядається, є обставина спільного проживання дитини, на утримання якої пропонується стягнути аліменти, разом з матір`ю.

Судом встановлено, що при зверненні до суду ОСОБА_2 надала два витяги з реєстру територіальної громади, з яких убачається, що у неї з сином ОСОБА_5 однакова реєстрація місця проживання.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_4 посилається на те, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком, а не матір`ю, що не було відомо суду, та є підставою для відмови у видачі судового наказу. На підтвердження вказаної обставини заявник надав суду довідки Кривського старостинського округу Хустської міської ради №35/10.9-11 від 17.02.2025.

Як вбачається з рішення Європейського Суду з прав людини від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popovv.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46) процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

У постанові Верховного Суду від 13 березня 2023 року у справі № 359/10050/19 викладено висновок про те, що «обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти».

У даному випадку факт проживання дитини з одним з батьків є обставиною, яка в силу вимог зазначених вище норм закону надає право матері чи батьку звертатись до суду із заявою про видачу судового наказу.

Відповідно до статей 4,11,13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 12, 81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням особливостей наказного провадження щодо видачі судового наказу без проведення судового засідання та повідомлення заінтересованих осіб, боржник при поданні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами мав надати рівнозначно переконливі докази на підтвердження проживання дитини з ним порівняно з доказами, наданими стягувачам при поданні заяви про видачу судового наказу.

Судом встановлено, що доданими ОСОБА_4 до заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами доказами, які він не міг надати при видачі судового наказу, про фактичне місце проживання неповнолітнього сина з ним, загалом не підтверджуються обставини, що існували на день винесення судового наказу і мають істотне значення для правильного вирішення справи. Долучена до заяви довідка Кривського старостинського округу не спростовує обставину проживання дитини разом з матір`ю, встановлену судом при видачі судового наказу на підставі поданих ОСОБА_2 документів.

Як встановлено у судовому засіданні з досліджених судом доказів та пояснень неповнолітнього ОСОБА_3 , дитина проживає в одному будинку разом з батьком і матір`ю, що не виключає можливість подання матір`ю заяви про видачу судового наказу. При цьому з цих же пояснень неповнолітнього убачається, що його утриманням займається саме матір, яка його забезпечує харчуванням, одягом, оплачує додаткові заняття. Батько іноді дає йому кошти в школу.

Враховуючи, що положення Сімейного кодексу передбачають присудження коштів на утримання дитини в разі проживання дитини з заявником, підстави для винесення судового наказу та стягнення на користь матері аліментів на утримання сина наявні.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що доводи заявника ОСОБА_4 не є істотними та обґрунтованими, і суттєво не впливають на юридичну оцінку обставин справи та, відповідно, на прийняте судом рішення. Заявник не довів наявність нововиявлених обставин (факту проживання дитини лише разом з батьком та не проживання дитини з матір`ю) на момент видачі судового наказу від 15 січня 2025 року.

З огляду на висновки наведені в мотивувальній частині ухвали суд, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з огляду на встановлені обставини дійшов висновку, що заява ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Керуючись статями 258-261, 423, 429 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складання повної ухвали суду 02 квітня 2025 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.