ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3305/25 Справа № 175/672/24 Суддя у 1-й інстанції - Журавель Т. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Гвоздєві М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року та додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року у складі судді Журавель Т.С.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 08 листопада 2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку.

Оскільки у дітей наявні проблеми зі здоров`ям, останні мають ортодонтичні проблеми прикусу, у зв`язку із чим потребують професіональні огляди лікарем-стоматологом, систематичного лікування та обстеження протягом тривалого часу, що відповідно потребує додаткових фінансових витрат, які вона вже понесла у розмірі 174447,53 грн., просила стягнути з відповідача понесених додаткових витрат на лікування дітей у розмірі 87223,76 грн. та додаткові витрати наперед у розмірі 113300,00 грн., оскільки хвороба дітей має постійний характер та потребує довготривалого та комплексного лікування у лікаря-стоматолога.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову та стягнення додаткових витрат, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності особливих обставин, які зумовили б необхідність проведення ортодонтичного лікування одразу двох дітей.

Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для стягнення з ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Не погодившись з такими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував усіх обставин справи, що мають суттєве значення для справи та дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Вказує, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні немає, а відтак спроможний сплатити половину понесених нею додаткових витрат на дітей, які цього потребують, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі. Окрім цього, вказує, що суд першої інстанції не врахував особливі обставини, якими обумовлені додаткові витрати, які є індивідуальними у кожній конкретній справі, та не звернув уваги на докази, які підтверджують наявність у дітей потреби у стоматологічному лікуванні та встановленні брекет-системи. Вказує, що відповідач в порушення ч.8 ст.141 ЦПК України не дотримався порядку подання заяви про очікувані витрати на правничу допомогу та у подальшому подати всі необхідні докази понесених витрат, на що суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки підстави для задоволення заяви та ухвалення додаткового рішення відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішень суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 09 серпня 2003 рок сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 04 жовтня 2006 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено актовий запис №1139. Батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 20 квітня 2010 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено актовий запис №498. Батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2019 року шлюб між сторонами розірвано.

08 листопада 2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , 2006 року народження та ОСОБА_4 , 2010 року народження, у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, в подальшому наказано стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення повноліття ОСОБА_4 , 2010 року народження, починаючи стягнення з 06 листопада 2019 року.

05 листопада 2023 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Дентал Клінік Дніпро» договір про надання ортодонтичних послуг за допомогою брекет-системи або ортодонтичного апарату №511/23 щодо надання ортодонтичних послуг ОСОБА_3

06 серпня 2023 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Дентал Клінік Дніпро» договір про надання ортодонтичних послуг за допомогою брекет-системи або ортодонтичного апарату №6823/3.

З медичної картки стоматологічного хворого № 6248 вбачається, що ОСОБА_4 встановлено наступні діагнози: хронічний періодонтит 54 зуба, фізіологічна зміна 85,65,53,64 зубів, гострий гнійний періостит 75 зуба, зворотній пульпіт 36,16 зубів, 43,42, травма 11 зуба, скупченість зубного ряду, апікальний періодонтит 26 зуба, карієс 46,11,12,26,27 зубів, карієс 41, 42 зубів.

ОСОБА_3 встановлено наступні діагнози: карієс 17,15,45,47,25,26,14,37,36,46,21,22, 27,17 зубів, незворотній пульпіт 46 зуба, зворотний пульпіт 16 зуба, видалення (перед ортодонтичною підготовкою) 18,28 2 клас, 2 підклас, скупченість, що підтверджється медичною карткою стоматологічного хворого №11043.

Відповідно до виписки з медичної картки ОСОБА_4 , 2010 року народження, ТОВ «Дентал Клінік Дніпро», за період з 01 грудня 2019 року по 14 вересня 2024 року надано послуги на суму 81780,01 грн. Згідно виписки з медичної картки ОСОБА_3 , 2006 року народження, ТОВ «Дентал Клінік Дніпро», за період з 06 грудня 2020 року по 28 вересня 2024 року надано послуги на суму 28000,00 грн.

Також позивачем надано акт виконаних робіт від 20 лютого 2021 року; чек №1304 на суму 6200,00 грн від 20 лютого 2021 року; акт виконаних робіт №32229 від 04 серпня 2023 року; чек №10075 на суму 500,00 грн від 04 серпня 2024 року; акт виконаних робіт від 06 грудня 2020 року; акт виконаних робіт від 16 грудня 2023 року; чек №12335 на суму 400,00 грн від 16 грудня 2023 року; акт виконаних робіт від 06 серпня 2023 року; квитанцію від 06 серпня 2023 року на суму 27850,00 грн; попередній план лікування від 06 серпня 2023 року; акт виконаних робіт від 05 листопада 2023 року; чек №11211 від 05 листопада 2023 року на суму 20400,00 грн; акт виконаних робіт від 16 липня 2023 року; квитанцію від 16 липня 2023 року на суму 7900,00 грн; акт виконаних робіт від 20 лютого 2022 року; акт виконаних робіт від 13 лютого 2021 року; квитанцію від 13 лютого 2021 року на суму 3000,00 грн.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Нормами чинного законодавства передбачено, що брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. При цьому наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, тощо).

У кожній справі з подібним предметом спору суд виходить із конкретних обставин справ щодо необхідності стягнення додаткових витрат, в залежності від особистих, індивідуальних особливостей дитини.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 640/15771/19 зазначено, що «одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (ч.1 ст. 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення».

Подібні висновки щодо застосування ст. 185 СК України викладено у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20, від 13 липня 2022 року у справі № 766/22653/17.

Отже, заявляючи позов про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, саме позивач має довести вимоги про їх стягнення.

Водночас, звернувшись до суду з цим позовом, позивач не надав суду належних доказів на підтвердження особливих обставин необхідності таких витрат.

Слід звернути увагу, що звертаючись до суду із даним позовом, позивачем не було надано жодних медичних документів, які б підтверджували направлення дітей до лікаря-ортодонта, варіанти лікування, їх вартість та невідкладність.

Окрім цього, надані позивачем акти виконаних робіт, фіскальні чеки та квитанції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони жодним чином не підтверджують наявність особливих обставин, які зумовили б необхідність проведення ортодонтичного лікування одразу двох дітей.

Позивач жодним чином не обґрунтувала обрану для лікування приватну клініку ТОВ «Дентал Клінік Дніпро» та не підтвердила неможливість звернення до іншого медичного закладу, що зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дітей.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1,2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів про відсутність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей, оскільки понесені позивачем витрати у розумінні положень ст. 185 СК України не відносяться до додаткових витрат та не викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суду надано ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АН № 1356869 від 14 лютого 2024 року, договір про надання юридичної (правової) допомоги від 10 грудня 2020 року, акт про надання юридичної допомоги №INV-000509 від 12 грудня 2024 року до договору про надання юридичної допомоги від 10 грудня 2020 року, відповідно до якого надано наступні послуги: 1) підготовка та подача до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області клопотання про ознайомлення з матеріалами справи №175/672/24; поїздка до суду та ознайомлення в приміщенні суду з матеріалами справи №175/672/24; аналіз матеріалів справи №175/672/24; пошук та аналіз судової практики з питання стягнення додаткових витрат на дітей 14 лютого 2024 року, витрачено 9 год.; підготовка та подача до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області клопотання про залишення позовної заяви без руху у справі № 175/672/24; підготовка та подача до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відзиву на позовну заяву у справі № 175/672/24 19 лютого 2024 року, витрачено 5 год.; поїздка до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з метою участі в судовому засіданні у справі № 175/672/24 22 лютого 2024 року, витрачено 2 год.; аналіз клопотання представника позивача про витребування доказів у стоматологічної клініки у справі № 175/672/24; підготовка та подача до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області заперечення на зазначене клопотання 02 квітня 2024 року, витрачено 2 год. 30 хв.; поїздка до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з метою участі в судовому засіданні у справі №175/672/24 02 квітня 2024 року, витрачено 2 год. 30 хв.; поїздка до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з метою участі в судовому засіданні у справі №175/672/24 25 червня 2024 року, витрачено 1 год. 30 хв.; поїздка до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з метою участі в судовому засіданні у справі №175/672/24 03 вересня 2024 року, витрачено 2 год.; поїздка до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з метою участі в судовому засіданні у справі №175/672/24; ознайомлення з матеріалами судової справи в приміщенні суду 03 жовтня 2024 року, витрачено 2 год.; підготовка до судового засідання, поїздка до суду та участь в судовому засіданні в Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області у справі № 175/672/24 31 жовтня 2024 року, витрачено 1 год. 30 хв.; поїздка до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з метою участі в судовому засіданні у справі №175/672/24 09 грудня 2024 року, витрачено 3 год.; квитанція АТ КБ «ПриватБанк» від 13 грудня 2024 року на підтвердження оплати послуг у розмірі 46500,00 грн.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи складність справи та обсяг наданих послуг, тривалість судових засідань, критерій реальності адвокатських витрат, розумність розміру витрат, а також беручи до уваги матеріальний стан сторін, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що витрати відповідача на оплату послуг адвоката у розмірі 46500,00 грн. є завищеними, у зв`язку з чим, необхідно зменшити їх розмір до 10000,00 грн., що буде відповідати критеріям розумності та виваженості таких витрат.

Розподіляючи судові витрати, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів про те, що наявні у матеріалах справи та надані суду документи, є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу з іншої сторони, однак заявлений розмір не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що на підтвердження необхідності додаткових витрат на утримання дітей надано належні та допустимі докази у справі, а тому наявні підстави для задоволення позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивачем не надано жодних медичних документів, які б підтверджували направлення дітей до лікаря-ортодонта, варіанти лікування, їх вартість та невідкладність таких лікувань й надані акти виконаних робіт, фіскальні чеки та квитанції не підтверджують наявність особливих обставин.

Аргументи апеляційної скарги про те, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні немає, а відтак спроможний сплатити половину понесених нею додаткових витрат на дітей, які цього потребують, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, є безпідставними, оскільки заявляючи позов про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, саме позивач має довести вимоги про їх стягнення, однак останньою ні суду першої інстанції ні апеляційної інстанції не надано належних доказів на підтвердження особливих обставин необхідності таких витрат.

Посилання скаржника на те, що хвороба дітей має постійний характер, а тому вона у найближчий час планує понести додаткові витрати на дітей у загальному розмірі 226600,00 грн., що є достатньою підставою для стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі 113300,00 грн., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наразі неможливо встановити чи дійсно такі витрати будуть понесені та чи буде необхідне відповідне лікування дітей, тобто дана вимога є передчасною та не підтверджена належними та допустимими доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач в порушення ч.8 ст.141 ЦПК України не дотримався порядку подання заяви про очікувані витрати на правничу допомогу та у подальшому подати всі необхідні докази понесених витрат, а тому відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки рішення суду ухвалене 09 грудня 2024 року із заявою про ухвалення додаткового рішення звернувся до суду 13 грудня 2024 року, тобто в межах строку передбаченого положенням ч.8 ст.141 ЦПК України.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення суду першої інстанції ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права.

Фактично доводи апеляційної скарги на законність судових рішеннь не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів та встановлення фактичних обставин справи.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку із переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року та додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 02 квітня 2025 року

Повний текст судового рішення складено 14 квітня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна