Справа № 495/5817/21
№ провадження 6/495/35/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у задоволенні подання

"09" квітня 2025 р. м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Дарій О.М.

справа № 495/5817/21,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області подання старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тирнового Максима Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2025 року старший державний виконавець Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тирновий Максим Вікторович, місцезнаходження: вулиця Миколаївська, 30, місто Білгород-Дністровський, Одеська область, звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 495/5817/21, виданим 19.07.2022 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 10 000 доларів США, що дорівнює сумі еквівалентній 272 905, 00 грн (курс НБУ 27,2905 станом на 16.07.2021).

В обґрунтування свого подання старший державний виконавець вказує, що на виконанні у Білгород-Дністровському відділі державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) старшим державним виконавцем Тирновим Максимом Вікторовичем знаходиться виконавче провадження 69488978 з виконання виконавчого листа № 495/5817/21, виданого 19.07.2022, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 10 000 доларів США, що дорівнює сумі еквівалентній 272 905, 00 грн (курс НБУ 27,2905 станом на 16.07.2021).

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який згідно матеріалів виконавчого провадження є громадянином України.

25.07.2022 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Однак, рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких спрямованих на його виконання дій не здійснено.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за боржником майно не значиться.

Виконавцем 10.08.2022, 10.11.2022, 17.03.2023, 18.07.2023, 20.10.2023, 22.11.2024 та 21.03.2025 на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

22.11.2022 з телефонної розмови з боржником ОСОБА_1 за номером 067-486-1797, який повідомив, що на даний час сплатити борг не має можливості, у зв`язку з відсутністю коштів, так як ніде офіційно не працює, але від сплати боргу не відмовляється.

На запит до ДФС про реєстраційні номери облікових карток платників податків та/або джерела отримання доходів боржників фізичних осіб отримано відповідь інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня.

На запит до ДФС про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями отримано відповідь платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС перебуває, але на рахунках кошти відсутні.

На запит до ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсії, отримана відповідь інформацію не знайдено.

На запит до ПФУ про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформацію не знайдено.

Згідно відповіді на запит до МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів встановлено, що за боржником зареєстровані транспортні засоби, згідно з цим 25.07.2022 винесено постанову про розшук майна боржника.

10.08.2022, 10.11.2022, 17.03.2023, 18.07.2023, 20.10.2023, 22.11.2024 та 20.03.2025 державним виконавцем було здійснено вихід за місцем мешкання боржника з метою перевірки майнового стану, де встановлено, що боржник відсутній, залишено виклик.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України 01.04.2025 повідомлено про те, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , неодноразово перетинав державний кордон України.

З огляду на викладене, старший державний виконавець і звернувся до суду.

У відповідності до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За результатами дослідження матеріалів справи, ретельної перевірки всіх наданих доказів, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 10 червня 2022 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області ухвалено рішення у справі № 495/5817/21, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволені. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 10 000 доларів США, що дорівнює сумі еквівалентній 272 905 грн (курс НБУ 27,2905 станом на 16.07.2021), а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 729,10 грн.

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист № 495/5817/21 від 19.07.2022, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сума боргу у розмірі 10 000 доларів США, що дорівнює сумі еквівалентній 272 905 грн (курс НБУ 27.2905 станом на 16.07.2021 р.).

Виконавче провадження ВП № 69488978, відповідно постанови від 25.07.2022 про відкриття провадження, відкрито за виконавчим листом № 495/5817/21 від 19.07.2022.

10.08.2022, 10.11.2022, 17.03.2023, 18.07.2023, 20.10.2023, 22.11.2024 та 20.03.2025 державним виконавцем було здійснено вихід за місцем мешкання боржника з метою перевірки майнового стану, де встановлено, що боржник відсутній, залишено виклик.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.11.2022 № 315804271 за боржником майно не значиться.

Згідно відповіді на запит № 260577554 від 01.04.2025 до Державної податкової служби інформація про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, в Державному реєстрі відсутня.

Також з відповіді на запит № 260577610 від 01.04.2025 до Державної фіскальної служби України вбачається, що юридичну особу або фізичну особу-підприємця знято з обліку у контролюючих органах, рахунки відсутні.

На запит №260577632 від 01.04.2025 до Міністерства внутрішніх справ України повідомлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано легковий автомобіль Audi A4, державний номерний знак НОМЕР_2 .

З відповіді на запит №260577544 від 01.04.2025 до Пенсійного фонду України встановлено, що ОСОБА_1 знайдено в РЗО, але відсутні дані про отримання доходу.

ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон, що підтверджується відповіддю на запит № 260577577 від 01.04.2025 до Державної прикордонної служби України.

Так, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має, зокрема, право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п.19 частина третя ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадянам України», наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

За своїм змістом словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п.19 частини третьоїст.18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, що встановлено ч. 1 ст. 441 ЦПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином: у відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

У пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт,

Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин. Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №331/8536/17-ц.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, відсутність майна чи достатньої суми грошових коштів, а також самого боржника за місцем реєстрації не свідчить про вчинення свідомих дій боржником, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

З аналізу наданих державним виконавцем матеріалів, не вбачається, що на момент звернення державного виконавця з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, існував об`єктивно наявний факт навмисного чи свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду за межі України, тому в задоволенні подання старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тирнового Максима Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст.247, 258, 260, 353, 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тирнового Максима Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя: