УХВАЛА

31 березня 2025 року

м. Київ

справа № 564/2756/23

провадження № 61-3829ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницькому на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року всправі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, треті особи: Територіальне управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницькому, Рівненська обласна прокуратура, про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового розслідування та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, треті особи: Територіальне управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницькому, Рівненська обласна прокуратура, про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового розслідування та прокуратури, у розмірі 262 165,70 грн.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області

від 11 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1

60 384,00 грн у рахунок відшкодування майнових збитків та моральну шкоду

у розмірі 53 364,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 11 листопада

2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування майнових збитків у розмірі 60 384,00 грн скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

24 березня 2025 року Територіальне управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницькому звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК Українипередбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Верховним Судом враховано, що рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах: визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у даній справі становить 262 165,70 грн,яка станом на 01 січня

2025 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00,00х250=757 000,00).

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справіпідлягає касаційному оскарженню.

Посилання заявником у касаційній скарзі на те, що справа становить суспільний інтерес та має виняткове значення зводиться до незгоди із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій.

Зазначення у постанові Рівненського апеляційного суду від 20 лютого

2025 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ціна позову в цій справі не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд враховує Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня

1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Територіальне управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницькому подалокасаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 176 ЦПК України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницькому на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 11 листопада 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року всправі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, треті особи: Територіальне управління Державного бюро розслідувань розташованого у

м. Хмельницькому, Рівненська обласна прокуратура, про відшкодування майнових збитків та моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового розслідування та прокуратури.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська