Категорія 36 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

10 квітня 2025 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Борисюка Р.М.,

суддів: Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

вирішуючи питання відповідно до вимог статті 359 ЦПК України про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 19 листопада 2024 року,

по цивільній справі № 295/12550/24 за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії,

в с т а н о в и в:

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 19 листопада 2024 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, 01 лютого 2024 року з порушенням строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 надіслала через засоби поштового зв`язку апеляційну скаргу.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 05 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для вирішення питання надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення цього строку, надання відповідних доказів, які підтверджують ці підстави.

При цьому заявнику роз`яснено, що у разі невиконання вимог ухвали суду їй буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

На виконання ухвали суду ОСОБА_1 надала заяву про поновлення строку, із змісту якої убачається, що оскаржуване рішення надійшло на відділення «Укрпошти» 23 грудня 2024 року. Також вказує, що вона свою відповідь віддала працівнику «Укрпошти» 22 січня 2025 року. Інших підстав у поданій заяві не зазначено.

Колегія суддів дійшла висновку, що дане клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання процесуальних строків, зокрема, строків на апеляційне оскарження, є складовою принципу юридичної визначеності, який є одним з фундаментальних аспектів верховенства права, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватися з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (справа Воловик проти України від 06 грудня 2007 року, N15123/03, §53, 55, ЄСПЛ). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа Перетяка та Шереметьев проти України від 21 грудня 2010 року №17160/06 та N35548/06, §34, ЄСПЛ).

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина 3 статті 3 ЦПК України).

Відповідно до вимог частини 1 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини 2 статті 354 ЦПК України).

Отже, у відповідності до норм чинного цивільного процесуального кодексу України, строк оскарження судових рішень в апеляційному порядку обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно частини 3 статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи, 19 листопада 2024 року Богунським районним судом міста Житомира було ухвалено рішення без учасників справи, повний текст якого виготовлений - 28 листопада 2024 року (а.с. 38-41).

Відповідно до супровідного листа місцевого суду оскаржуване рішення 28 листопада 2024 року було направлено на адресу апелянта (а.с.42). Відповідно до рекомендованого поштового повідомлення ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваного рішення 27 грудня 2024 року (а.с. 49).

У заяві про поновлення строку ОСОБА_1 посилається на те, що копія рішення надійшла до відділення «Укрпошти» 23 грудня 2024 року, свою відповідь віддала працівнику пошти 22 січня 2025 року, а в апеляційній скарзі зазначала, що вона його отримала 23 грудня 2024 року, однак не додає будь яких доказів на підтвердження даної обставини та такі не містяться у матеріалах справи.

Відповідно до статті 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, враховуючи встановлені обставини строк на апеляційне оскарження закінчився 27 січня 2025 року (з урахуванням вихідних днів).

З огляду на зміст цивільного процесуального кодексу України, поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Законодавець передбачив, що причини поважності пропуску процесуального строку суд оцінює, зважаючи на обґрунтування поважності цих причин та наданих доказів. Така оцінка відбувається з дотриманням норм статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, яка встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 1 пункту 4 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

ОСОБА_1 не надала суду доказів поважності причин пропуску строку та такі не встановлені судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 358, 374, 388, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати неповажними підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення Богунського районного суду міста Житомира від 19 листопада 2024 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 19 листопада 2024 року по цивільній справі №295/12550/24 за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги постачання теплової енергії..

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня постановлення.

Головуючий Судді