У Х В А Л А

09.04.2025 Справа №607/10326/22 Провадження №2/607/2733/2025

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., ознайомившись із матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Тернопільська районна державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Береш Сергій Миколайович про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 , треті особи Тернопільська районна державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Береш Сергій Миколайович про визнання заповіту недійсним.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22.04.2024, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року, позов задоволено.

Постановою Верховного Суду від 19 березня 2025 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 квітня 2024 року та додаткове рішення цього суду від 17 травня 2024 року, постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року та додаткову постанову цього суду від 23 вересня 2024 року скасовано. Справу №607/10326/22 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протоколом передачі судової справи між суддями Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.04.2024 року дану справу №607/10326/22 передано на розгляд судді Ромазан В.В.

Вивчивши матеріали зазначеної справи, вважаю, що існують підстави для самовідводу судді.

Згідно вимогами пункту 5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо наявні обставини, котрі хоча не передбачені пунктами 1-4 ч.1 ст.36 ЦПК України, однак викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та її об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський Суд з прав людини зазначає у своїх рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії, «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Згідно із статтею 2 Кодексу суддівської етики, суддя має уникати конфлікту інтересів, проявляти стійкість до будь-якого тиску або втручання у діяльність, пов`язану зі здійсненням правосуддя, та бути незалежним у процесі прийняття рішень.

Відповідно до вимог ст.15 Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід.

Аналогічна норма передбачена також джерелами міжнародного права.

Так, у пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів» від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З урахуванням наведеного, з метою гарантування неупередженості та об`єктивності у здійсненні правосуддя, уникнення сумнівів у сторін в об`єктивності та неупередженості судді у розгляді даної справи, а також у стороннього спостерігача, враховуючи ту обставину, що дружина судді Ромазан В.В. у червні 2021 році відчужила належне їй нерухоме майно ОСОБА_3 , що підтверджено її повідомленням про суттєві зміни в майновому стані, яка є свекрухою позивача у даній справі ОСОБА_1 та із якими із цього часу перебуває у товариських стосунках, а тому вважає за необхідне заявити самовідвід.

Керуючись ст.ст.36-40 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Прийняти самовідвід судді Ромазана В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Тернопільська районна державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Береш Сергій Миколайович про визнання заповіту недійсним.

Справу передати до канцелярії Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області для повторного визначення судді автоматизованою системою документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Ромазан