Справа № 349/2024/24
Провадження № 2/349/250/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 квітня 2025 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі судді Могили Р.Г.,

за участю секретаря судового засідання Мартиновської І.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У листопаді 2024 року ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», інтереси якого представляє Столітній М.М., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 66 598,23 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 серпня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 був укладений в електронній формі шляхом підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором договір про споживчий кредит № 3880053, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн, строком кредитування 360 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 2,00% в день.

Окрім цього, на підставі укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 додаткового договору від 16 серпня 2023 року до договору №3880053 від 07 серпня 2023 року ОСОБА_1 було додатково надано в кредит 5 000,00 грн шляхом зарахування цих коштів на рахунок, вказаний ним в особистому кабінеті.

Таким чином загальний розмір наданого відповідачу ОСОБА_1 кредиту складає 10 000,00 грн.

24 травня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу №24/05/2024, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором № 3880053 від 07 серпня 2023 року, додатковим договором від 16 серпня 2023 року, що укладені між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 .

Взяті на себе зобов`язання позичальник ОСОБА_1 виконав лише частково, а саме: сплатив 0,30 грн в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та 10 684,99 грн відсотків за користування кредитними коштами.

Таким чином, розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом відповідно до розрахунку заборгованості становить 66 598,23 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9 999,97 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 44 598,26 грн; заборгованість за відсотками за 60 календарних днів, нарахованих позивачем в межах строку кредитування - 12 000,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 66 598,23 грн, понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позов. Заперечення проти позову обгрунтував тим, що з 05 грудня 2022 року по цей час він знаходиться на військовій службі за контрактом. З огляду на положення ч.15 ст.14 Закону України " Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей" йому неправомірно нараховано відсотки за користування кредитом, хоча позивач був обізнаний, що він є військовослужбовцем. Просив позов задовольнити частково в межах заборгованості за тілом кредиту.

Позивач надіслав відповідь на відзив, де зазначив, що відповідач не надсилав документів, які підтверджують, що він перебуває на військовій службі, а тому положення ч.15 ст.14 Закону України " Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей" не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. Також витребувано в АТ «А-БАНК» докази, що стосуються факту перерахування відповідачу кредитних коштів та належності йому платіжної карти на яку здійснювалося перерахування цих коштів.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 09 січня 2025 року замінено найменування позивача у справі товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».

Заочним рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025 року позов задоволено повністю.

26 лютого 2025 року відповідач ОСОБА_1 через Електронний суд надіслав заяву про перегляд заочного рішення та долучив документи про проходження ним військової служби .

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2025 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення прийнято до судового розгляду .

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2025 року скасовано заочне рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2025 року та призначено справу до розгляду з викликом сторін

У судове засідання представник позивача Столітній М.М. не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, про що зазначив у відповіді на відзив від 28 березня 2025 року.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи

07 серпня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір № 3880053 про надання коштів на умовах споживчого кредиту ( далі - Договор ).

Відповідач ОСОБА_1 підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором В226.

Відповідно до п. 9.9. Договору відповідач підтвердив, що йому зрозуміла уся інформація, зазначена в паспорті споживчого кредиту та він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».

Сума кредиту становить 5 000,00 грн ( п. 1.2. Договору).

Строк кредиту 360 днів ( п.1.3. Договору).

Стандартна процентна ставка - 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту ( п.1.4.1. Договору).

Кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 ( п. 2.1. Договору).

16 серпня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено додатковий договір до договору № 3880053 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07 серпня 2023 року ( далі - Додатковий договір ).

Відповідач ОСОБА_1 підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором В637.

Відповідно до п. 1.2. Додаткового договору сума кредиту, яка надається згідно з цим додатковим договором складає 5 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.4. Додаткового договору загальний розмір кредиту 10 000,00 грн.

Строк кредиту та періодичність сплати процентів залишаються незмінними відповідно до п.1.3. Договору ( п.1.5. Додаткового договору).

За користування кредитом нараховуються відсотки на умовах, встановлених п.1.4 Договору ( п. 1.6. Додаткового договору).

07 серпня 2023 року кредитні кошти в розмірі 5 000,00 грн та 16 серпня 2023 року кредитні кошти в розмірі 5 000,00 грн були перераховані на платіжну карту № НОМЕР_2 , яка емітована на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджується повідомленням АТ «А-БАНК» від 09 грудня 2024 року №20.1.0.0.0/7-20241204/1134.

24 травня 2024 року між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідно до копії витягу з реєстру боржників від 24 травня 2024 року до договору факторингу №24/05/2024 від 24 травня 2024 року, від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму боргу 54 598,23 грн, з яких: 9 999,97 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 44 498,26 грн - заборгованість за відсотками.

Вказані суми також підтверджуються розрахунком заборгованості, що міститься в матеріалах справи.

Позивач також здійснив нарахування відсотків за 60 календарних днів за період з 24 травня 2024 року по 22 липня 2024 року за стандартною процентною ставкою - 2,00 %, розмір яких становить 12 000,00 грн.

Із записів у військовому квитку серії НОМЕР_3 , довідок військової частини НОМЕР_4 від 27 грудня 2022 року №6455, військової частини НОМЕР_5 від 14 лютого 2025 року №2/6/1/37/885 та посвідчення серія НОМЕР_6 від 28 листопада 2023 року встановлено, що з 05 грудня 2022 року по цей час відповідач по справі ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом та має право на пільги , встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (п. 3, п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положеннями ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦПК України та ГПК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 вказаного Закону, є оригіналом такого документа (п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладенням кредитного договору та додаткового договору до нього, а також наявності з сторони відповідача невиконаних зобов`язань щодо повернення тіла кредиту в сумі 9 999,97 грн .

Щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У статті 1, 2 цього Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими вКонституції Українита законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) Закон не передбачає. Крім того, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.

З долучених відповідачем документів встановлено, що він з 05 грудня 2022 року по по цей час перебуває на військовій службі за контрактом та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Таким чином, у період виконання умов кредитного договору, а також станом на цей час відповідач має статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», та з врахуванням особливого характеру військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, суд дійшов висновку, що у відповідача ОСОБА_1 не має обов`язку щодо сплати відсотків за користування кредитом.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 56 598,26 грн заборгованості за відсотками задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, що складаються з 2 422,40 грн сплаченого судового збору.

Позовні вимоги позивача задоволено на 15,01 % ( 9 999,97грн х 100% / 66 598,23 грн).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 363,60 грн судового збору ( 2 422,40 грн х 15,01 % / 100 %) .

Водночас відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суду надано договір про надання правничої допомоги №17-07/2024 від 17 липня 2024 року, акт №5557 від 13 листопада 2024 року прийому-передачі виконаних робіт ( наданих послуг ) згідно Договору №17-07/2024 від 17 липня 2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 видане Радою адвокатів Київської області, з яких встановлено, загальна вартість наданої позивачу правничої допомоги адвокатом Столітнім М.М. складає 10 000,00 грн.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21).

Враховуючи складність цієї справи, яка з врахуванням п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною справою, обсяг виконаних адвокатом робіт, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, які суд оцінює у суму 3 000,00 грн, долучених доказів щодо цих витрат, а також те, що позовні вимоги позивача задоволено частково, тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 450,30 грн судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, які розраховано в такий спосіб: 3 000,00 грн х 15,01 % / 100 %.

Керуючись ст. ст. 141, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3880053 від 07 серпня 2023 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9 999,97 гривень.

У задоволенні позову про стягнення відсотків в розмірі 56 598,26 гривень - відмовити .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» судові витрати в розмірі 363,60 гривень судового збору та 450,30 гривень витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, всього - 813,90 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», місцезнаходження: вул. Загородня, 15 офіс 118/2 м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Повний текст рішення складено 02 квітня 2025 року.

Суддя Р.Г. Могила