Справа № 953/3218/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Юрлагіної Т.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Щербань Анна Сергіївна до ОСОБА_2 , ЧЕТВЕРТОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У МІСТІ ХАРКОВІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ про встановлення факту окремого проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 02 лютого 2000 року у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, розірвання шлюбу, встановлення неправильності зазначення відомостей в актовому записі про шлюб та внесення змін до актового запису про шлюб,

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2025 року в провадження Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Щербань Анна Сергіївна до ОСОБА_2 , ЧЕТВЕРТОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У МІСТІ ХАРКОВІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ про встановлення факту окремого проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 02 лютого 2000 року у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, розірвання шлюбу, встановлення неправильності зазначення відомостей в актовому записі про шлюб та внесення змін до актового запису про шлюб.

Дослідивши матеріали цивільної справи та долучені до неї письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Щодо вимог про встановлення факту окремого проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 02 лютого 2000 року у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в цій частині, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст.293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Статтею 315ЦПК України визначено перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть бути встановлені судом. При цьому, зазначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 ст.4ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається із змісту захисник просить встановити факт окремого проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 02 лютого 2000 року для реалізації його майнових прав, оскільки він перебуваючи у зареєстрованому шлюбі проживав з ОСОБА_3 яка померла та після смерті якої відкрилась спадщина. За період спільного проживання Позивача та ОСОБА_3 було придбане нерухоме майно. Однак, Позивач наразі не має можливості реалізувати свої майнові права на нього, оскільки він не перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . З цієї ж причини, Позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , тому Позивач звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та встановлення майнових прав на нерухоме майно, що набуто в період спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Ухвала про відкриття провадження по справі №619/900/25 додається до позову.

Таким чином, оскільки на момент спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 формально перебував у зареєстрованому шлюбі з Відповідачкою, то в даному випадку, встановлення факту окремого проживання сторін по справі та припинення шлюбних відносин між Позивачем та Відповідачкою з 2000 року, має важливе значення для вирішення справи №619/900/25 та виникнення майнових прав Позивача. Адже, саме лише рішення суду про розірвання шлюбу між Позивачем та Відповідачкою, без встановлення судом, що шлюб між сторонами фактично припинився раніше дозволить ефективно захистити свої майнові права Позивачеві під час розгляду справи №619/900/25.

Відповідно до пункту 1Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення№ 5 від 31 березня 1995 року, роз`яснено, що залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва.

Отже, із змісту заяви вбачається, що встановлення даного факту, заявник пов`язує із захистом своїх майнових прав та їх реалізацією при розгляді іншої цивільної справи №619/900/25.

Отже, окрім ОСОБА_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , а також встановлення правового режиму майна набутого нею за життя, мають ряд його родичів, які до участі у даній справі не залучені, про їх наявність або відсутність суд не проінформований.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тобто, юридичний факт, по своїй суті, це передумова правовідносин, встановлення якого може бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження лише за умови, що він має юридичний характер, тобто відповідно до закону викликає юридичні наслідки такі як - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій, в іншому ж випадку, у разі наявності в заяві будь-яких вказівок про породження спору, такі заяви розглядаються в порядку позовного провадження.

На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значущість, і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право, але не відсутність спору про існування факту, що встановлюється. Слід врахувати, що важливою є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

Таким чином, суддя вважає, що встановлення даного факту повинно відбуватись в позовному провадженні, оскільки лише таким чином можна належним чином захистити цивільні права.

Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

При відкритті провадження по справі в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, встановлення неправильності зазначення відомостей в актовому записі про шлюб та внесення змін до актового запису про шлюб, суд перевіряє дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Під час вивчення матеріалів справи виявлено обставини, які свідчать про недодержання позивачем вимог, передбачених законом для звернення до суду, і які дають підстави для залишення позову в якому об`єднано декілька позовних вимог без руху.

Так, позивачем до матеріалів справи не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З пред`явленого позивачем позову встановлено, що останнім заявлено чотири незалежні вимоги немайнового характеру:

1.про встановлення факту окремого проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 02 лютого 2000 року у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, у відкритті провадження в цій частині відмовлено;

2.про розірвання шлюбу;

3.про встановлення неправильності зазначення відомостей в актовому записі про шлюб та внесення змін до актового запису про шлюб.

За змістом позовної заяви заявлено дві вимоги в частині встановлення неправильності зазначення відомостей в актовому записі про шлюб та внесення змін до актового запису про шлюб.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Так, питання внесення змін до актових записів цивільного стану громадян регламентується Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно із частинами першою, шостою статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України).

Відповідно до пунктів 2.5.-2.7 Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається: особою, щодо якої складено актовий запис; одним із батьків неповнолітнього малолітнього); піклувальником неповнолітнього та опікуном малолітнього; опікуном недієздатної особи; спадкоємцем померлого; представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

У пункті 2.12 Правил визначено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому.

Відповідно пункту 2.15.9 Правил висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актових записів цивільного стану складається якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» судам роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

Так, подана до суду заява про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану чи про анулювання такого акту повинна містити в собі відомості про те, в якому акті громадянського стану є неправильності в записі і в чому саме вони полягають, який запис в акті громадянського стану і у зв`язку з чим підлягає анулюванню, коли і яким органом реєстрації актів громадянського стану відмовлено у виправленні запису, внесенні до нього змін чи доповнень або в анулюванні поновленого чи повторно складеного актового запису. До заяви мають бути додані: копія відповідного свідоцтва, висновок органу реєстрації актів громадянського стану про відмову у виправленні, зміні чи доповненні запису або в анулюванні поновленого чи повторно складеного запису акту громадянського стану, інші документи, що стосуються даної справи.

Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акту громадянського стану.

Керівником ДРУГОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У МІСТІ ХАРКОВІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ на звернення ОСОБА_1 надано відповідь, проте відповідачем у справі визначено ЧЕТВЕРТИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У МІСТІ ХАРКОВІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ.

Крім того, суд приходить висновку, що заявлені вимоги про встановлення юридичного факту, а саме: встановлення неправильності запису в актовому записі про шлюб та внесення змін до актового запису про шлюб, не є однією вимогою, оскільки встановлення неправильності запису в актовому записі за змістом є встановлення юридичного факту, на відміну від позовної вимоги про внесення змін до актового запису про шлюб, тому кожна з вимог повинна бути оплачена судовим збором.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено прожитковий мінімум у 2025 році для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

Відтак, сума сплаченого судового збору повинна становити за чотири вимоги 4844,50 грн. (3028,00 грн.?4), проте представником позивача долучено до позовної заяви квитанцію про сплату про сплату судового збору в сумі 3633,60 грн.

Таким чином, позивачу необхідно доплатити 1211,20 грн. за подання до суду четвертої з вимог немайнового характеру.

На підтвердження сплати судового збору до суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним залишити без руху позовну заяву та надати позивачу строк для усунення зазначеного недоліку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 185,258-261, ч. 4 ст.315,353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті окремого провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Щербань Анна Сергіївна в частині про встановлення факту окремого проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 02 лютого 2000 року у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Роз`яснити заявнику, що відмова у відкритті провадження у справі не перешкоджає їй у зверненні до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Щербань Анна Сергіївна до ОСОБА_2 , ЧЕТВЕРТОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У МІСТІ ХАРКОВІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ про розірвання шлюбу, встановлення неправильності зазначення відомостей в актовому записі про шлюб та внесення змін до актового запису про шлюб, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вищевказаного у встановлений термін позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Т.В. Юрлагіна