КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/6146/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Мазурик О.Ф., Желепи О.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 13.07.2018 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір, що підтверджується Заявою-Анкетою про надання банківських послуг «ОТП Банк» № 0001/980/030476928/1, шо є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті банку.

Згідно з умовами вказаного договору, АТ «ОТП Банк» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку НОМЕР_1 , надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки.

На картковий рахунок НОМЕР_1 відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою.

На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю.

Згідно з Звітом-рахунком відповідачем використано кредит в загальному розмірі 30000 грн.

Свої зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконав, внаслідок чого станом на день складення позовної заяви має заборгованість за договором у загальному розмірі 32 928 грн 27 коп., яка складається з 29 456 грн 59 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3471 грн 68 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість у розмірі 32 928 грн 27 коп. по картковому рахунку за договором від 13.07.2018 року, а також судовий збір.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Акціонерного товариства «ОТП Банк» - Паладич Аліна Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 32 928,27 грн на користь АТ «ОТП Банк».

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що умови кредитного договору згідно Заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0001/980/030476928/1 від 13.07.2018 року передбачають, що Інформаційний листок, Договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Тарифів тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які є невід`ємною частиною Заяви-Анкети про надання банківських послуг, є публічними документами, доступними на офіційному сайті банку, відповідач підписуючи Заяву-Анкету засвідчив свою згоду з усіма умовами договору, включаючи положення про обслуговування карток.

Звертала увагу, що відповідно до п. 4 Заяви-Анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0001/980/030476928/1 від 13.07.2018 року вказано, що відповідач отримав свій примірник Заяви-Анкети та інші документи разом з Інформаційним листком та іншу документацію, яка необхідна клієнту для користування банківських послугами.

Тому без Інформаційного листка та іншої документації на яку посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, відповідач не зміг би взагалі отримати кредитні кошти.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги щодо доказів користування кредитними коштами, підтвердження того, яка сума коштів була перерахована відповідачу, строк її дії, представник апелянта зазначала, що Заява-Анкета та додані матеріали (звіт-рахунок в період з 24.09.2018 року по 27.06.2023 року) підтверджують, що кредитний ліміт у розмірі 30 000 грн був наданий позивачем, а відповідач користувався цими кредитними коштами та здійснював операції з карткою, але не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення.

03 березня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Роспотнюка В.О..

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача посилався на те, що апелянт у порушення норм п. 2 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі не зазначив, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Вказував, що оскільки скаржником не виконано імперативних приписів процесуального закону щодо змісту апеляційної скарги, а саме зазначення ідентифікаційного коду позивача (апелянта, скаржника), а судом апеляційної інстанції при перевірці апеляційної скарги згідно вимогам ст. 356 ЦПК України помилково не встановлено допущених порушень при оформленні апеляційної скарги, тобто суд лише після відкриття провадження у справі встановив допущені апелянтом недоліки, відтак представник відповідача вважає, що наявні підстави для залишення апеляційної скарги АТ «ОТП Банк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.12.2024 року без руху, встановивши строк для їх усунення.

Щодо вимог апеляційної скарги, то відповідач заперечував проти її задоволення та вважав, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, прийнятим з суворим дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги вказував, що позивачем у відповідності до ст. 78 ЦПК України не доведено обставин справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, а відтак позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими у зв`язку з чим і такими, що не підлягають до задоволення.

Відзначав також, що позивачем не надано доказів отримання кредитних коштів відповідачем у встановленому законом порядку, а останнім вказана обставина не визнається.

З огляду на викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи, представник відповідача просив суд апеляційної інстанції:

апеляційну скаргу залишити без руху з підстав зазначених у відзиві та надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги;

у разі усунення недоліків апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.12.2024 року без змін;

у разі не усунення недоліків апеляційної скарги повернути таку апеляційну скаргу без розгляду згідно приписів ст. 357 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що в Заяві-Анкеті зазначено, що Заява-анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів банку/Тарифного пакету приватного банківського обслуговування.

Разом з тим, позивачем на обґрунтування позовних вимог до позовної заяви не додано інформаційного листка, Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Тарифів тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які є невід`ємною частиною Заяви-Анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0001/980/030476928/1.

Таким чином, зі змісту наданої позивачем Заяви-Анкети не зрозуміло, чи було встановлено відповідачу кредитний ліміт, якщо було встановлено, то в якому розмірі, чи отримав він кредитну картку та строк її дії, чи користувався ОСОБА_1 кредитними коштами, якщо користувався, то в якому розмірі, чи здійснював повернення кредитних коштів позивачу, якщо здійснював, то в якому розмірі.

Також суд першої інстанції вказував на те, що не надано позивачем і доказів на підтвердження того, яка сума коштів за договором була перерахована відповідачу, позивачем не надано виписки по банківському рахунку відповідача, якщо такий відкривався.

Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у відповідача виникла заборгованість у розмірі 32 928 грн 27 коп., правових підстав для задоволення позову немає.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 13.07.2018 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0001/980/030476928/1 від 13.07.2018 року, що є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифі Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті Банку (а.с. 6).

Відповідно до договору, попередньо ознайомившись з умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі з положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є Заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0001/980/030476928/1 від 13.07.2018 року, та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП Банк» www.otpbank.com.ua, на підтвердження чого позичальником було власноруч підписано Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0001/980/030476928/1 від 13.07.2018 року, позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб.

Згідно з умовами вказаного договору, АТ «ОТП Банк» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку НОМЕР_2 , надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки.

На картковий рахунок НОМЕР_2 відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою.

Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами Банку. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки, вказаний у відповідній Заяві-анкети та погоджений з позичальником, становить 36,00% річних.

Всупереч умов Кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання.

На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Згідно з Звітом-рахунком відповідачем використано кредит у загальному розмірі 30 000 грн.

06.07.2023 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості. Однак відповідач всі звернення проігнорував, вимогу не задовольнив, погашення заборгованості не здійснив.

На підтвердження позовних вимог представником позивача надано звіт-рахунок за період 24.09.2018 року по 27.06.2023 року, у якому міститься інформація про користування відповідачем кредитною карткою (а.с. 17-26).

Відповідно до Звіту-рахунку за період з 24.09.2018 року по 27.06.2023 року, заборгованість станом на 27.06.2023 року, за договором № 0001/980/030476928/1 від 13.07.2018 року становить 32 928,27 грн, яка складається з 29 456,59 грн - заборгованість по тілу, 3471,68 грн - заборгованість по відсотках.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.

Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не повністю виконував умови взятого на себе зобов`язання, не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування кредитом.

На підтвердження існування та розміру заборгованості позивач, крім іншого, надав суду звіт-рахунок за період з 24.09.2018 року по 27.06.2023 року від 28 липня 2023 року ОСОБА_1 за рахунком НОМЕР_3 із зазначенням основної картки НОМЕР_4 .

Крім цього, у наданому банком розрахунку заборгованості відображено весь рух коштів по рахунку відповідача із зазначенням дати, типу операції, сум використаних коштів та нарахованих на них відсотків станом на 27.06.2023 року. Інформація, відображена у розрахунку заборгованості відповідає даним із звіту-рахунку щодо руху коштів по рахунку ОСОБА_1 ..

Відповідно до розрахунку заборгованість ОСОБА_1 , станом на 04 січня 2023 року перед банком становить 32 928,27 грн, яка складається з 29 456,59 грн - заборгованість по тілу, 3471,68 грн - заборгованість по відсотках.

17 грудня 2020 року Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 278/2177/15-ц, підтвердив раніше висловлену правову позицію щодо належних доказів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11 березня 2015 року №6-16цс15.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наданий банком звіт-рахунок по рахунку ОСОБА_1 є належним та допустимим доказом користування відповідачем кредитними коштами та розміру його заборгованості.

Таким чином, суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення заборгованості.

Що стосується доводів представника відповідача, які викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що подана позивачем апеляційне скарга в порушення п. 2 ч. 2 ст. 356 ЦПК України не зазначено ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, суд апеляційної інстанції відхиляє.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності.

Так, дійсно в апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Банк» не зазначено ідентифікаційний код АТ «ОТП Банк» в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, однак в матеріалах даної справи є дані про ідентифікаційний код позивача, зокрема про це зазначено у позовній заяві.

Отже, не зазначення позивачем в апеляційній скарзі ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про який містяться в матеріалах справи, не було підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

Твердження представника відповідача про те, що в суді першої інстанції позивач належного представника у відкрите судове засідання не направив, чим виявив своє внутрішнє ставлення до долі вирішення даної цивільної справи по суті, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки явка сторін в судове засідання суду першої інстанції не визнавалась обов`язковою.

Доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів отримання кредитних коштів відповідачем у встановленому законом порядку, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки з матеріалів справи встановлено, що звертаючись з позовною заявою позивач на підтвердження позовних вимог надав суду звіт-рахунок, складений 28.07.2023 року, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_1 активно користувався наданими позивачем кредитними коштами, між тим своєчасно не здійснював погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Крім того, АТ «ОТП Банк» у позовній заяві та апеляційній скарзі просило суд стягнути з відповідача на свою користь судовий збір.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції у розмірі 2684 грн (а.с. 3) та за подання апеляційної скарги 4026 грн (а.с. 114), що разом становить 6710 грн.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду про відмову у задоволенні позову не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному наданні оцінці доказів та тлумаченні закону, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість по картковому рахунку за договором № 0001/980/030476928/1 від 13.07.2018 року у розмірі 32928 грн 27 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 6710 грн.

Реквізити сторін:

Позивач: Акціонерного товариства «ОТП Банк», , адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «07» квітня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик