Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2571/23 Головуючий у 1-й інст. Полонець С.М.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/2571/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , поданою через адвоката Перегуду Анатолія Павловича, та ОСОБА_2 , поданою через адвоката Кравчука Василя Івановича,

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 10 квітня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Полонця С.М. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_1 через адвоката Перегуду А.П. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просив стягнути з відповідача майнову шкоду, спричинену внаслідок ДТП, в розмірі 75 342 грн та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн, вирішивши питання професійної правничої допомоги.

Позов обґрунтовував тим, що 15 квітня 2017 року на автодорозі Житомир-Чернівці поблизу с.Тетерівка Житомирського району ОСОБА_3 , керуючи автобусом Mercedes-Benz 310 D, д.н.з. НОМЕР_1 , порушивши вимоги пунктів 2.3 «б», 10.1, 10.3 Правила дорожнього руху України, при виконанні маневру перестроювання допустив зіткнення з автомобілем Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку в правій смузі. Внаслідок ДТП автомобіль Chery Tiggo отримав механічні пошкодження, а його пасажирам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 11 січня 2023 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого. При закритті кримінального провадження цивільні позови, у тому числі ОСОБА_1 , залишені без розгляду. Закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого є нереабілітуючої підставою звільнення від кримінальної відповідальності. Сам факт закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав свідчить про наявність складу злочину в тому діянні, в якому обвинувачується особа, та про вину цієї особи у вчиненні такого злочину. Отже, вина ОСОБА_3 у скоєнні ДТП доводиться ухвалою про закриття кримінального провадження. Згідно з висновком експерта від 31 липня 2017 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 175 342,06 грн. Відповідно до трудового договору від 23 січня 2017 року ОСОБА_3 працював у ФОП ОСОБА_2 на посаді водія маршрутного таксі, а тому останній відповідає за збитки, завдані ОСОБА_6 внаслідок ДТП. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки з вини особи, яка, виконуючи трудові обов`язки, на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом, що перебував у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо особою, яка керувала транспортним засобом. Роботодавець несе відповідальність за шкоду завдану в ДТП, якщо вона була завдана працівником під час виконання своїх посадових обов`язків. Страхове відшкодування здійснено 21 лютого 2023 року в сумі 99 950 грн, що для повного відшкодування завданої шкоди є недостатнім, а тому з відповідача належить стягнути у відшкодування майнової шкоди 75 342 грн, що не покрито страховим відшкодуванням.

Також ДТП спричинені моральні страждання, враховуючи тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля для відновлення попереднього стану. Розмір заподіяної моральної шкоди має компенсувати емоційні страждання, які довелося перенести, та витрати, пов`язані з відновленням психічного стану після ДТП. Протягом тривалого часу (більше шести років), у зв`язку з пошкодженням його ( ОСОБА_1 ) улюбленого автомобіля, йому ( ОСОБА_1 ) доводиться самостійно шукати гроші на ремонт транспортного засобу, через що останній не міг спокійно спати, спрямовуючи скромний бюджет пенсіонера на збір коштів для ремонту. Все це спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого ОСОБА_1 почав нервово відноситися до всього. Від нецільового використання сімейних коштів постраждали члени родини ОСОБА_1 , що призвело до розладу сімейних стосунків. До ДТП ОСОБА_1 часто виїздив із сім`єю на відпочинок та відвідував родичів, але після ДТП така можливість зникла. Тривалий час після ДТП (понад шість років) ОСОБА_1 та його близьким довелося користуватися громадським транспортом, що викликало незручності у пересуванні та потягло відкладення або відмову від здійснення запланованих справ. На момент звернення до суду із цим позовом ОСОБА_2 не сплатив жодної гривні в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої майну (транспортному засобу) ОСОБА_1 . Розмір грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 оцінює в 200 000 грн.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 10 квітня 2023 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, спричинену внаслідок ДТП, в розмірі 75 342 грн, а також моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. У решті вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн та в дохід держави судовий збір в розмірі 1 089,70 грн.

Із рішенням суду першої інстанції не погодилися обидві сторони. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, позивач ОСОБА_1 через адвоката Перегуду А.П., а відповідач ОСОБА_2 через адвоката Кравчука В.І. подали апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 квітня 2023 року в частині розміру відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу скасувати, та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 200 000 грн, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 40 000 грн, що надані в суді першої та апеляційної інстанцій.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що суд першої інстанції жодним чином не мотивував підстав зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з 200 000 грн до 3 000 грн. Йому ( ОСОБА_1 ) мають бути компенсовані емоційні страждання, які довелося перенести йому і його родині, та витрати, пов`язані з відновленням психічного стану після ДТП. До цього часу ОСОБА_2 не сплатив йому коштів у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої його улюбленому автомобілю. У зв`язку з відмовою відповідача добровільно відшкодувати завдані йому збитки, він вимушений був звернутися до суду. Вважає, розмір моральної шкоди обґрунтованим, оскільки внаслідок ДТП порушений звичний для нього спосіб життя, він не може користуватися більше шести років автомобілем, йому та близьким родичам довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Він є пенсіонером та протягом тривалого часу самостійно заощаджує кошти на ремонт автомобіля, що спричинило виникнення у нього пригніченого стану. Від таких обставин та нецільового використання сімейних коштів постраждав він та члени його родини, що призвело до розладу сімейних стосунків. У порушення вимог ст.ст.137,263 ЦПК України та практики Верховного Суду суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір стягнення з відповідача витрат на правову допомогу з 30 000 грн до 5 000 грн. Суд не має права змінювати розмір гонорару та втручатися у правовідносини адвоката із клієнтом.

Відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Аргументи цієї апеляційної скарги ґрунтуються на тому, ОСОБА_3 перебував із ним ( ОСОБА_2 ) у трудових відносинах та працював водієм автобуса Mercedes-Benz 310 D, д.н.з. НОМЕР_1 , на маршруті Житомир-Панасівка Житомирського (колишнього Любарського) району Житомирської області. Власником автобуса Mercedes-Benz 310 D, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 . Водій ОСОБА_3 15 квітня 2017 року здійснював перевезення пасажирів автобусом Mercedes-Benz 310 D, д.н.з. НОМЕР_1 , та, на переконання скаржника, рухався зі швидкістю 75 кілометрів за годину. Водій автомобіля Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 здійснив обгін автобуса по правій смузі та виїхав на малій відстані перед автобусом, допустивши зіткнення задньої частини свого автомобіля з автобусом. Внаслідок зіткнення керований ОСОБА_1 автомобіль на сухому асфальтному покритті дороги, залишивши гальмівний шлях довжиною понад 50 метрів, не зупинився, вдарився об високий бордюр, підлетів вверх, декілька разів перекинувся через кришу і зупинився, бо на заваді став стовбур дерева. Довжина гальмівного шляху вказує на те, що швидкість руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 перевищувала 100 кілометрів за годину, але експерт ОСОБА_7 прийняв за розрахункову швидкість руху автомобіля Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_2 , - 90 км/год. Через відсутність методики неможливо встановити, якою насправді була швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 в момент зіткнення. Проте, за припущенням скаржника, при швидкості 40 км/год автомобілі після зіткнення з перешкодою доверху не підлітають та не перекидаються по декілька разів, а таке можливе лише при русі автомобіля зі швидкістю 140-150 км/год. Отже, за версією скаржника, зіткнення автомобілів сталося на відстані декількох десятків метрів від знаку з назвою населеного пункту «Тетерівка», а довжина гальмівного шляху та подальший некерований рух автомобіля в повітрі, перекидання через кришу, на переконання скаржника, беззаперечно підтверджує кратне перевищення саме ОСОБА_1 швидкості руху в межах населеного пункту, а тому дії останнього знаходяться у прямому причино-наслідковому зв`язку з ДТП, а не дії водія ОСОБА_6 . Під час розгляду кримінальної справи №278/1628/18 встановлено, що повідомлення про підозру стосовно ОСОБА_6 побудоване на підставі висновку автотехнічної експертизи від 19 квітня 2018 року №494/576/18-25 судового експерта Житомирського відділення Київського НДІСЕ Павлюка М.М., згідно з яким ОСОБА_8 обвинувачується в порушенні вимог п.п.10.1,10.3 ПДР України, що виразилося у ненаданні переваги в русі автомобілю під керуванням водія ОСОБА_1 під час перестроювання і виїзду на смуху руху по якій рухався останній. Іншим доказом вини ОСОБА_6 сторона обвинувачення вважає висновок транспортно-трасологічної експертизи від 08 червня 2017 року №3/346 судового експерта Житомирського НДЕКЦ МВС України Кісінчука С.О., згідно з яким первинний контакт транспортних засобів відбувся між передньою правою кутовою частиною автобуса Mercedes-Benz 310 D, д.н.з. НОМЕР_1 , та задньою лівою частиною автомобіля Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_2 . При цьому експерт не виключає, що зіткнення транспортних засобів могло відбутися під кутом в 1 градус. При цьому, протокол огляду місця пригоди та схема до нього експерту ОСОБА_9 на дослідження не надавалися та експерт ОСОБА_9 не надав відповіді на питання, - на якій смузі дороги сталося зіткнення автомобілів: на тій, що рухався ОСОБА_1 та на неї з порушенням ПДР України автобусом виїхав ОСОБА_3 , чи на смузі руху, на якій рухався ОСОБА_3 автобусом, а водій ОСОБА_1 не переконався у безпеці руху та виїхав на неї. Експерт ОСОБА_7 свій висновок про зіткнення транспортних засобів на смузі, по якій рухався автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 , побудував на підставі висновку транспортно-трасологічної експертизи від 08 червня 2017 року №3/346 судового експерта ОСОБА_9 , хоча останній у своєму висновку вказав на неможливість встановити місце первісного зіткнення транспортних засобів. Отже, на переконання скаржника, експерт ОСОБА_7 за наслідками проведення автотехнічної експертизи надав неправдивий висновок, який спростовується доказами (поясненнями водія ОСОБА_6 , протоколом огляду місця події та доданою до нього схемою, показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були пасажирами автобуса тощо). Експерт ОСОБА_7 досліджував протокол огляду місця події та додану до нього схему. За припущенням скаржника, якби мав місце боковий удар автобусом в ліву сторону легкового автомобіля, слід юзу коліс останнього почався б на місті зіткнення (нанесення удару), тобто на правій крайній смузі, але на правій смузі дороги немає жодної ознаки, схожої на слід юзу чи гальмування. За таких обставин, органом досудового розслідування, навіть із урахуванням висновків додаткової комплексної комісійної автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи від 29 грудня 2021 року №25102/20-52/38567/21-52, проведеної судовими експертами Київського НДІСЕ Яценком О. та ОСОБА_12 , та судом не добуто жодного доказу, який би свідчив про доведеність вини ОСОБА_6 , але добуті докази про надання експертом ОСОБА_7 неправдивого висновку. Якщо б ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 не помер, був би виправданим. ОСОБА_1 неправдивий висновок судового експерта ОСОБА_7 та ухвалу суду про закриття кримінального провадження перетворив на підставу для стягнення коштів із власника транспортного засобу. Отже, експертного висновку про зіткнення транспортних засобів на смузі, по якій рухався автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 немає, але висновок суду першої інстанції про доведеність факту порушення водієм ОСОБА_3 ПДР України, що призвело до ДТП, є. При визначенні розміру майнової шкоди суд визнав належним доказом висновок автотоварознавчої експертизи від 31 липня 2017 року №11/67, проведеної судовим експертом Житомирського НДЕКЦ МВС України Арефіним М.Г., але експерт без відомостей про використання автомобіля Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_2 , в минулі роки зазначив середньонормативний пробіг 124 400 км та відсутні відомості про рік введення автомобіля в експлуатацію. ОСОБА_1 використовував автомобіль не лише для поїздок із м.Борисполя в м.Київ, а тому не може втрата товарного виду дорівнювати нулю. Якщо врахувати знос автомобіля, вартість відновлювального ремонту складає 131 921,99 грн, а не 195 691,92 грн, як зазначено у висновку. Позивач надав суду доказ про виплату йому страховою компанією 99 950 грн, яка не позбавлена права звернутися до ОСОБА_2 із позовом про стягнення виплаченої суми. Суд першої інстанції ще стягнув із ОСОБА_2 75 342 грн та відшкодував позивачу всю суму майнової шкоди. Хоча автомобіль ремонту не підлягав, суд залишив позивачу автомобіль із невідомо якою залишковою вартістю. Якщо ОСОБА_1 у повному обсязі заплачена вартість втраченого майна, яке фактично не втрачене, ОСОБА_2 має право на одержання від ОСОБА_1 пошкодженого автомобіля Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 через адвоката Кравчука В.І. просить апеляційну скаргу позивача в частині стягнення у відшкодування моральної шкоди 200 000 грн та 40 000 грн витрат за надання правничої допомоги залишити без задоволення. При цьому посилається на те, що висновок експерта Павлюка М.М. про порушення водієм ОСОБА_3 вимог ПДР України, що стало причиною зіткнення керованого ОСОБА_3 автобуса з легковим автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , спростовується висновком додаткової комплексної комісійної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 29 грудня 2021 року №2510/20-52/3867/21-52, проведеної судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Факт надання судовим експертом Павлюком М.М. завідомо неправдивого висновку свідчить про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, але прокурор у кримінальному провадженні мовчазною згодою став на захист експерта Павлюка М.М. Окрім того, оцінка вартості роботи представника позивача ОСОБА_13 за переписання позовної заяви, яка була в матеріалах кримінальної справи, але залишена без розгляду через смерть обвинуваченого, оцінено в сумі 30 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 через адвоката Перегуду А.П. просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, без змін. При цьому посилається на те, що висновками експертів від 08 червня 2017 року та від 29 грудня 2021 року не спростовується наявність вини водія ОСОБА_3 у вчиненні ДТП та жодним судовим рішенням висновки експертів не визнавалися недопустимими доказами. Шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія ОСОБА_3 , який на відповідній правовій підставі керував автобусом, що перебуває у власності роботодавця ОСОБА_2 , відшкодовується саме власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в результаті ДТП позивачу заподіяна майнова шкода, яка за відрахування сплаченого йому страхового відшкодування, в межах позовних вимог складає 75 342 грн. Закриття кримінального провадження на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку зі смертю обвинуваченого) доктриною кримінального права визначено як нереабілітуючу підставу звільнення від кримінальної відповідальності. Сам факт закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав свідчить про наявність складу злочину в тому діянні, в якому обвинувачується особа та вину цієї особи у вчиненні такого злочину. Відтак, ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 11 січня 2023 року (кримінальне провадження №278/1628/18) встановлено вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Перегуда А.П. апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримав та просить її задовольнити, - рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 200 000 грн, а на професійну правничу допомогу за суд першої та апеляційної інстанції - 40 000 грн. Також просить відповідачу в задоволенні його апеляційної скарги відмовити у повному обсязі, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, яким стягнуто з відповідача на користь позивача у відшкодування майнової школи в межах заявлених позовних вимог 75 342 грн.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Кравчук В.І. свою апеляційну скаргу підтримали та просять її задовольнити, - рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У свою чергу, просять позивачу в задоволенні його апеляційної скарги відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 , подана через адвоката Перегуду А.П., задоволеною бути не може, а апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 , подана адвокатом Кравчуком В.І., підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень частини першої ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підстава, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Частиною першою ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов?язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом.

Згідно з частиною шостою ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої постановлена ухвала про закриття кримінального провадження, яка набрала законної сили, ухвала обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого є нереабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності. Сам факт закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав свідчить про наявність складу злочину в тому діянні, в якому обвинувачується особа та вину цієї особи у вчиненні такого злочину.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 15 квітня 2017 року на автодорозі Житомир-Чернівці поблизу с.Тетерівка Житомирського району ОСОБА_3 , перебуваючи із ОСОБА_2 у трудових відносинах та працюючи у нього водієм, перевозив пасажирів на маршруті та керував автобусом Mercedes-Benz 310 D, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , порушив вимоги пунктів 2.3 «б», 10.1, 10.3 Правила дорожнього руху України при виконанні маневру перестроювання та допустив зіткнення з автомобілем Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку в правій смузі. Внаслідок ДТП автомобіль Chery Tiggo отримав механічні пошкодження, а його пасажирам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості (а.с.7-8 т.1).

За висновками судового експерта ОСОБА_7 . Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-автотехнічної експертизи від 19 квітня 2018 року №494/576/18-25 причиною створення аварійної обстановки та виникнення ДТП слід вважати невідповідність дій водія ОСОБА_3 , які суперечили вимогам пунктів 2.3 «б»,10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України (а.с.34-37 т.1).

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 11 січня 2023 року кримінальне провадження №278/1628/18 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого (а.с.6 т.1). Ухвала про закриття кримінального провадження з нереабілітуючої підстави набрала 19 січня 2023 року законної сили та набула щодо вини ОСОБА_3 для розгляду спору про цивільно-правові наслідки, тобто про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок ДТП, преюдиційного значення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про недоведеність причинного-наслідкового зв`язку між діями водія ОСОБА_3 та настанням 15 квітня 2017 року дорожньо-транспортної пригоди, які ґрунтуються на дослідницькій частині та висновках транспортно-трасологічної експертизи, проведеної судовим експертом Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Кісінчуком С.О. та викладеним останнім у висновку від 08 червня 2017 року №3/346 (а.с.99-102 т.1), на дослідницькій частині та висновках експертів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за наслідками проведення додаткової комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 29 грудня 2021 року №25102/20-52/38567/21-52 (а.с.85-98 т.1), на поясненні водія автобуса, на показаннях двох свідків, які були пасажирами автобуса, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_3 , оскільки наразі не скасована та є чинною ухвала Житомирського районного суду Житомирської області від 11 січня 2023 року про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, з нереабілітуючої підстави, тобто у зв`язку з його смертю, а не з інших підстав, які вважаються реабілітуючими (наприклад, відсутність складу або події правопорушення у діях особи, якій пред`явлено обвинувачення).

Отже, шкода водію та власнику легкового автомобіля Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 завдана з вини водія автобуса Mercedes-Benz 310 D, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , яка підлягає відшкодуванню відповідачем ОСОБА_2 , як роботодавцем, оскільки на час ДТП ОСОБА_3 перебував із ОСОБА_2 у трудових відносинах та ДТП скоєна під час виконання ОСОБА_3 трудових обов?язків. Власником автобуса Mercedes-Benz 310 D, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 .

За висновком експерта Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Арефіна М.Г., проведеної автотоварознавчої експертизи від 31 липня 2017 року №11/67, ринкова вартість автомобіля Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_2 , на 15 квітня 2017 року складала 175 342,06 грн, а вартість відновлювального ремонту цього автомобіля на час ДТП складає 195 691,92 грн (а.с.14-33 т.1). Вартість відновлювального ремонту перевищила ринкову вартість легкового автомобіля. Ремонт є економічно необґрунтованим, оскільки перевищує ринкову вартість транспортного засобу. Тобто, автомобіль Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_2 , є фізично знищеним.

За положеннями ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв у такій редакції на час виникнення спірних правовідносин, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 03 липня 2024 року в справі за клопотанням представника ОСОБА_2 адвоката Кравчука В.І. призначалася судова комісійна автотоварознавча експертиза (а.с.71-72 т.2). Щоб з`ясувати на стадії апеляційного перегляду усі сумніви, які стосуються розміру відшкодування майнової шкоди та врахувати доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 , на розгляд відповідної експертизи було винесено два питання: яка ринкова вартість автомобіля Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_2 , станом до ДТП, яка мала місце 15 квітня 2017 року, та яка вартість цього транспортного засобу після ДТП. Ухвалою обов`язок по оплаті вартості проведення експерти був покладений на ОСОБА_2 . Проведення експертизи було доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідною експертною установою оригінал рахунку від 19 серпня 2024 року №3674 на суму 12 873,76 грн за проведення судової комісійної автотоварознавчої експертизи №2550/24-21 був направлений відповідачу ОСОБА_2 (а.с.76-77 т.2).

Додатково копію рахунку відповідач ОСОБА_2 особисто отримав 13 вересня 2024 року в Житомирському апеляційному суді, що підтверджується розпискою (а.с.84 т.2).

Проте, листом, який 15 листопада 2024 року надійшов до суду апеляційної інстанції, експертна установа (Вінницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз) повідомила, що оплата за проведення експертизи не здійснена (а.с.90 т.2). У зв`язку з невиконанням саме відповідачем ОСОБА_2 обовязків, покладених на нього ухвалою суду апеляційної інстанції, ухвала Житомирського апеляційного суду про призначення у справі судової транспортно-товарознавчої (автотоварознавчої) експертизи залишена експертною установою без виконання.

Жодних причин, які б виправдовували бездіяльність відповідача ОСОБА_2 та які можна б було визнати поважними, суду апеляційної інстанції не надано. За нормами ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Крім того, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Апеляційний суд при перегляді справи сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав та вживав заходів для виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх обов`язків щодо оплати експертизи, але обов`язки не виконані відповідачем без поважних причин. У свою чергу, суд має запобігати зловживанню.

За таких обставин, оскільки відповідач ОСОБА_2 ухилився від оплати експертизи, то позивач ОСОБА_1 довів, що внаслідок ДТП йому спричинена майнова шкода в сумі 175 342, 06 грн, яку частково відшкодувала страхова компанія, виплативши страхове відшкодування в сумі 99 950 грн.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що різниця між фактичним розміром майнової шкоди, спричиненої позивачу внаслідок ДТП, і страховою виплатою становить 75 392, 06 грн (175 342,03 99 950) та присудив у межах заявлених вимог суму 75 342 грн, яку просив позивач у відшкодування майнової шкоди.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верхового Суду (частини четверта ст.263 ЦПК України).

Разом із тим, суд першої інстанції не звернув уваги та не застосував до спірних правовідносин висновки, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року в справі №125/1216/20 про те, що порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному ст.30 Закону №1961-ІV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.

Якщо транспортний засіб є фізично знищеним, визначається вартість його утилізації, що обчислюється як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися.

Відповідно до облікової картки від 20 квітня 2024 року № НОМЕР_3 легковий автомобіль Chery Tiggo, д.н.з. НОМЕР_2 , знятий з обліку у зв`язку з вибраковкою (а.с.46 т.2). Квитанцією на прийом вторинної сировини від 26 липня 2023 року №117 підтверджується сума металобрухту та алюмінієвих відходів на суму 4 291 грн (а.с.22).

Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду та судову практику з приводу залишків транспортного засобу, оскільки автомобіль позивача утилізований, то апеляційний суд віднімає кошти, отримані позивачем за металобрухт у сумі 4 291 грн (75 342 - 4 291) та у відповідності до ст.376 ЦПК України змінює рішення суду першої інстанції, зменшуючи суму майнового відшкодування з відповідача на користь позивача з 75 342 грн до 71 051 грн. У решті рішення суду першої інстанції щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 грн залишається без змін, оскільки такий розмір відшкодування враховує вимоги розумності і справедливості, та ґрунтується на положеннях ст.ст.23,1167 ЦК України, які правильно застосовані судом першої інстанції до спірних відносин, а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції з цього приводу не спростовуюють.

Також апеляційний суд залишається без змін рішення суду першої інстанції щодо часткового стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу за суд першої інстанції в сумі 5 000 грн, враховуючи критерій неминучості цих витрат. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд першої інстанції правильно виходив зі встановленого у самому договорі розміру, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Витрати на професійну правничу допомогу за суд апеляційної інстанції, які просить стягнути позивач із відповідача в сумі 10 000 грн, стороні позивача не присуджуються, приймаючи до уваги ту обставину, що позивачу в задоволенні апеляційної скарги відмовляється (а.с.212 т.2).

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Перегуду Анатолія Павловича, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через адвоката Кравчука Василя Івановича, задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 10 квітня 2023 року змінити, зменшивши суму відшкодування з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, із 75 342 грн до 71 051 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

День складення повного судового рішення 04 квітня 2025 року.

Головуюча Судді: