Провадження № 22-ц/812/621/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 квітня 2025 року м. Миколаїв

справа № 473/4916/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В.,

із секретарем Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс»

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 05 лютого 2025 року суддею Лузан Л.В. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс»

про визнання іпотеки припиненою та зняття заборони відчуження нерухомого майна,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Укрдебт плюс» з указаним вище позовом.

Позивачка зазначала, що 19 листопада 2007 року уклала з ВАТ «Кредитпромбанк» кредитний договір №28.3/120-КМК-02-07, за умовами якого отримала 75 000 доларів США. Одночасно взяла на себе зобов`язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13 % річних від суми залишку заборгованості, строком до 15 листопада 2012 року.

Того ж дня - 19 листопада 2007 року був укладений договір іпотеки, за яким вона передала в іпотеку банку житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1000 га, надану для обслуговування вказаного будинку. Вартість предмета іпотеки визначена у 45 000 доларів США (227 250 грн). Договір посвідчено приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. та зареєстровано в реєстрі за №3209. Одночасно нотаріусом накладено заборону на відчуження іпотечного майна до припинення договору іпотеки.

Посилаючись на повне виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 просила визнати іпотеку за іпотечним договором від 19 листопада 2007 року, реєстровим № 3209 такою, що припинена, та зняти заборону на відчуження належного їй будинку, накладену 19 листопада 2007 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М., реєстровий №3210.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на недоведеність погашення кредитної заборгованості у повному обсязі.

Крім того зазначав, що 26 червня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» (правонаступник ВАТ «Кредитпромбанк») на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги відступив на користь АТ «Дельта Банк» своє право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором. У подальшому за договором про відступлення прав вимоги № 2245/К від 13 травня 2020 року право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором перейшло до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Від попереднього стягувача до ТОВ «Укрдебт плюс» повідомлень про виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань не надходило, тому підстави для припинення іпотеки відсутні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2025 року позов задоволено, визнано такою, що припинена іпотеку за іпотечним договором, укладеним 19 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , посвідченим 19 листопада 2007 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук Іриною Миколаївною, зареєстрованим в реєстрі за №3209.

Заборону на відчуження нерухомого майна належного ОСОБА_1 на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1 , що була накладена 19 листопада 2007 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук Іриною Миколаївною, реєстр. № 3210 (номер запису про обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 6056165 від 19 листопада 2007 року), знято.

Рішення суду першої інстанції мотивовано повним погашенням боргу, визначеного рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2012 року за позовом первісного кредитора, правонаступником якого є відповідач.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Дебт плюс», посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що за договором від 13 травня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Укрдебт плюс» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитною заборгованістю у розмірі 1 195 350,15 грн, з яких: 34 380,23 доларів США (921 207,95 грн) за тілом кредиту та 10 231,21 долар США (274 142, 20 грн) - за процентами.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2016 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні.

Позивачка зазначає, що погасила кредитну заборгованість 18 квітня 2016 року, внаслідок чого було закрито виконавче провадження.

Однак до ТОВ «Укрдебт плюс», як до нового стягувача у виконавчому провадженні, коштів на погашення заборгованості не надходило.

Перерахування коштів ПАТ «Кредитпромбанк» не може свідчити про належне виконання боргових зобов`язань, оскільки зобов`язання виконано на користь неналежного стягувача.

Узагальнені доводи інших учасників

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 не скористалася, проте у судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

2.Мотивувальна частина

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що 19 листопада 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №28.3/120-КМК-02-07, відповідно до якого банк надав позивачці кредит у розмірі 75000 доларів США, а остання зобов`язалася щомісячно частинами повертати отриманий кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 15 листопада 2012 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 13 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом.

Того ж дня ВАТ «Кредитпромбанк» уклало з ОСОБА_1 іпотечний договір, за яким позивачка з метою забезпечення виконання умов кредитного договору передала банку в іпотеку майно: житловий будинок АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,1000 га, надану для обслуговування вказаного будинку, узгодженою вартістю 45000,00 доларів США (227250,00 грн). Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. та зареєстровано в реєстрі за №3209. Також у вказаному договорі нотаріусом накладено заборону на відчуження іпотечного майна, а саме житлового будинку до припинення договору іпотеки.

14 листопада 2011 року ПАТ «Кредитпромбанк» (правонаступник ВАТ «Кредитпромбанк») звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №28.3/120-КМК-02-07 від 19 листопада 2007 року. Розмір заборгованості визначено станом на 16 червня 2011 року 62 755, 65 доларів США, що еквівалентно 500 382, 17 грн, з яких: 332307,49 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту, 65 912, 86 грн поточної заборгованості за кредитом, 86 336, 74 грн простроченої заборгованості за процентами та 15 825, 08 грн пені.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2012 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором №28.3/120-КМК-02-07 від 19 листопада 2007 року в розмірі 500382,17 грн, а також по 1411,50 грн судового збору з кожного.

11 вересня 2012 року були видані виконавчі листи, які перебували на виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, зокрема щодо боржниці ОСОБА_1 - ВП №38598883.

18 квітня 2016 року Головний державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Буділовська О.О. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням судового рішення. Заборгованість в сумі 503205,17 грн перераховано стягувачу за платіжним дорученням №2375 від 18 квітня 2016 року.

Зазначена інформація також підтверджується повідомленням Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №126404/20.11-34/9 від 12 листопада 2024 року.

При цьому, 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та АТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Кредитпромбанк» відступив на користь АТ «Дельта Банк» своє право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №28.3/120-КМК-02-07 від 19 листопада 2007 року.

Заміна сторони виконавчого провадження відбулася на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2016 року.

В подальшому, 13 травня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» був укладений договір про відступлення прав вимоги № 2245/К, за яким право вимоги до позивачки згідно вищевказаного кредитного договору перейшло до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Згідно повідомлення Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 1299/20.3-34 від 03 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 відсутні відкриті виконавчі провадження щодо стягнення коштів на користь ПАТ «Кредитпромбанк» чи його правонаступників.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з частиною першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначені ЦК України та Законом України "Про іпотеку".

Відповідно до статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

З матеріалів справи, що переглядається, вбачається, що розмір заборгованості позичальників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ПАТ «Кредитпромбанк» визначено заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2012 року, у розмірі 500 382,17 грн. також з відповідачів стягнуто по 1 411, 50 грн судових витрат позивача.

Рішення суду позивачем ПАТ «Кредипромбанк» не оскаржувалося, набрало законної сили та перебувало на примусовому виконанні.

Згідно платіжного доручення №2375 від 18 квітня 2016 року заборгованість в сумі 503205,17 грн (з урахуванням судових витрат) позивача під час пред`явлення позову перераховано стягувачу.

Цього ж дня Головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Буділовською О.О. закінчено виконавче провадження у зв`язку з повним виконанням судового рішення.

Також у своєму листі до суду державний виконавець Буділовська О.О. зазначала, що надати матеріали виконавчого провадження немає можливості у зв`язку з його знищенням на підставі пункту 9.9 Порядку роботи з документами, а саме за закінченням строків зберігання після передачі до архіву.

Отже, повне виконання ОСОБА_1 боргових зобов`язань перед позичальником, а саме у розмірі, визначеному заочним рішенням Заводського районного суд м. Миколаєва від 06 березня 2012 року та закриття у зв`язку з цим виконавчого провадження є підставою для визнання іпотеки припиненою.

З огляду на вище викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з повним з`ясуванням обставин справи, є правильним та обґрунтованим.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин. Разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом не надано.

Довід апеляційної скарги про те, що зобов`язання виконано ОСОБА_1 на користь неналежного стягувача є безпідставним, оскільки зобов`язання виконано боржницею 16 квітня 2016 року, тоді як договір про відступлення права вимоги був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт плюс» тільки 13 травня 2020 року.

При цьому колегія суддів також враховує, що отримавши право вимоги за кредитним договором №28.3/120-КМК-02-07 від 19 листопада 2007 року, на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного з ПАТ «Кредитпромбанк» 26 червня 2013 року, ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження тільки 27 травня 2016 року. Тобто, у той час, коли зобов`язання вже було виконано позичальницею ОСОБА_1 перед кредитодавцем ПАТ «Кредитпромбанк».

За таких обставин, іпотека була припиненою у зв`язку з повним виконанням судового рішення вже на час постановлення Заводським районним судом м. Миколаєва ухвали про заміну сторони виконавчого провадження на ПАТ «Дельта Банк» 06 червня 2016 року.

Таким чином, 13 травня 2020 року при укладенні договору про відступлення прав вимоги між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт плюс» боргових зобов`язань ОСОБА_1 уже не існувало, а іпотека була припинена у зв`язку з повним погашенням боргу та відсутністю відкритих виконавчих проваджень.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно статті 375 ЦПК, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2025 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що у задоволенні апеляційної скарги суд відмовляє, витрати ТОВ «Укрдебт плюс» понесені при поданні апеляційної скарги, залишаються за його рахунок.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» залишити без задоволення.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

І.В.Лівінський

---------------------------------

Повну постанову складено 09 квітня 2025 року