У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02.04.2025 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - Ференц О.І.,

за участю секретаря судових засідань - Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю органу опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2025 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 за участю органу опіки та піклування Городоцької міської ради ради Львівської області про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

Ухвалою судді Городоцького районного суду Львівської області від 28.01.2025 року відкрито спрощене провадження у справі.

28.03.2025 року до початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду. Крім цього просить відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення з позивача судових витрат. Клопотання мотивує тим, що у цій справі необґрунтованих дій позивача не було, що виключає можливість застосування ч.5 ст.142 ЦПК України, залишення позову без розгляду є правом позивача з огляду на те, що до відзиву на позов відповідач додала документи, які підтверджують часткове утримання нею дитини. Крім цього вважає розмір витрат на правову допомогу завищеним, оскільки судові засідання у справі не відбувалися, відсутні докази сплати грошових коштів на адвокатський рахунок.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися. У поданому представником відповідача відзиві на позов останній просив стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у цій справі в сумі 20000 грн. Клопотання мотивував тим, що ним було надано консультацію відповідачу, здійснювався підбір судової практики, вивчення документів, готувався відзив, формувалися додатки, він брав участь у судовому засіданні. З посиланням на п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 вказав, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь в судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів тощо).

В клопотанні від 02.04.2025 представник відповідача вирішення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду поклав на розсуд суду, з приводу витрат на професійну правничу допомогу зазначив, що клопотання підтримує і принагідно звертає увагу суду на те, що позовна заява ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини була фактично другою спробою позивача отримати підставу для відстрочки від мобілізації, оскільки він у вересні 2024 року уже звертався до Городоцького районного суду Львівської області із заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, яка ухвалою суду від 19.12.2024 року у справі № 441/2208/24 залишена без розгляду. Неодноразове звернення ОСОБА_1 до суду з ідентичною заявою і позовом є процесуальним зловживанням, яке створює для ОСОБА_2 затрату часу і витрати на правову допомогу з метою розгляду безпідставних і надуманих заяв і позову, а також дії ОСОБА_1 створюють безпідставне навантаження на Городоцьким районний суд Львівської області. Судове засідання просив проводити у його відсутності та відсутності відповідача.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи те, що заяву про залишення позову без розгляду представник позивача подав до початку розгляду справи по суті, залишення позовних вимог без розгляду з його ініціативи не порушує нічиїх прав чи охоронюваних законом інтересів, суд вважає, що даний позов слід залишити без розгляду.

З приводу клопотання представника відповідача про стягнення з позивача в користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд доходить наступного висновку.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За приписами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Статтею 142 ЦПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема, у разі залишення позову без розгляду.

Відповідно до частин п`ятої та шостої ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 9 статті 141 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Як встановив Верховний Суд у справі № 903/1059/22 у постанові від 08.08.2023, Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.02.2021 у справі №905/121/19, від 13.05.2021 у справі №910/16777/20, від 15.09.2021 у справі №902/136/21, від 18.01.2022 у справі №922/2017/17, від 14.03.2023 у справі №911/1201/22, очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, частина п`ята статті 130 Господарського процесуального кодексу України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Аналогічним чином ЦПК України не встановлює чітких та однозначних критеріїв визначення необґрунтованості дій позивача, що мають своїм наслідком залишення позову без розгляду, відтак такі підлягають встановленню у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказував у позові на те, що він самостійно утримує та виховує доньку ОСОБА_3 , матір жодної участі в утриманні та вихованні дитини не бере. Між тим відповідач категорично заперечила такі факти, ствердила, що кожного дня спілкується з дитиною і повністю її утримує, хоча і проживає за кордоном. На підтвердження сказаного відповідач долучила до матеріалів справи аудіозаписи розмов, а також банківські виписки руху коштів відповідачки за карткою, якою користується донька, за період з 01.11.2024 до 21.02.2025 включно, та якими підтверджуються факти оплати відповідачкою витрат доньки задовго до моменту подання позову позивачем. Таким чином, на думку суду, позивач, достовірно знаючи про фактичні витрати відповідача на утримання ОСОБА_4 , діяв недобросовісно, звертаючись до суду із позовом про встановлення факту самостійного утримання ним дитини, судом не встановлено, що звернення позивача до суду направлено на захист порушеного права, а також що його дії були направлені на такий захист, що, в свою чергу, дає обґрунтовані підстави для стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, які понесла чи має понести відповідачка.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано договір про надання правової допомоги від 30 січня 2025 року, укладений між адвокатом Васівим Ю.М. та ОСОБА_2 , та акт прийому-передачі виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги б/н від 30.01.2025 від 11.02.2025 року, згідно якого загальна вартість наданих адвокатом Васівим Ю.М. юридичних послуг Бовкіт О.О. становить 20 000 грн., з них 2000 грн. за ознайомлення із позовною заявою та додатками до неї, 4000 грн. за консультації та аналіз законодавства, вивчення судової практики для підготовки відзиву, 4000 грн. за підготовку відзиву, 2000 грн. за формування додатків до відзиву на позов та відправку відзиву сторонам, 3000 грн. за представництво інтересів відповідача в суді та 5000 грн. як гонорар за позитивний результат у справі (а.с. 47-51).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15 квітня 2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить до висновку, що виходячи із критеріїв реальності, розумності, пропорційності, враховуючи заперечення представника позивача на клопотання представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, наявні підстави для часткового задоволення заяви представника відповідача адвоката Васіва Ю.М., та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 гривень витрат на правничу допомогу.

Витрати у зв`язку із отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 20 000 грн., про який просить представник відповідача, з урахуванням того, що суд не розпочав розгляд справи по суті, є дещо завищеним та неспівмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Крім цього суд звертає увагу на те, що у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Керуючись ст.13, п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю органу опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини - залишити без розгляду.

Роз`яснити, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Заяву представника відповідача адвоката Васіва Ю.М., про стягнення в користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 10000 (десять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча О.І. Ференц