Справа № 344/5007/21
Провадження № 22-з/4808/47/25
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С.О.
Суддя-доповідач Томин
У Х В А Л А

15 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі судді Томин О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду Василишин Л.В., Бойчука І.В., Пнівчук О.В. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2025 року,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2025 року позов задоволено.

Місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено місцем проживання ОСОБА_2 .

У зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 908 грн судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Системою автоматизованого розподілу справ 31.03.2025 року здійснено розподіл вказаної справи. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Василишин Л.В., судді: Бойчук І.В., Пнівчук О.В.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2025 року.

12 квітня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав заяву про відвід колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду Василишин Л.В., Бойчука І.В., Пнівчук О.В. від участі у розгляді цієї справи (заява зареєстрована Івано-Франківським апеляційний судом 14 квітня 2025 року).

В обгрунтування заяви про відвід ОСОБА_1 , зокрема, зазначив, що в ухвалі Івано-Франківського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року, якою відкрито апеляційне провадження у цій справі, відсутні будь-які його аргументи щодо незаконності оскаржуваного судового рішення, не зазначено, що суд першої інстанції зробив помилкову оцінку доказів та проігнорував його аргументи щодо домашнього насильства щодо дітей та всі подані ним докази, незаконно привласнив собі повноваження експерта в галузях знань, відмінних від права, крім того, не згадується про посилання на відвід, в задоволенні якого незаконно було відмовлено.

Вказане, на його думку, свідчить про те, що апеляційним судом наведені ним аргументи під час апеляційного розгляду справи будуть проігноровані та в майбутньому рішенні його аргументи не будуть згадуватися, рішення апеляційного суду буде зводитися до «суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, оцінив всі докази, підстав для скасування немає». Тобто суд апеляційної інстанції ще до ознайомлення зі справою прийняв рішення не скасовувати рішення суду першої інстанції, тобто залишити в силі рішення, ухвалене на користь матері, що свідчить про упередженість колегії суду та їх небажання розглядати апеляційну скаргу об`єктивно.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду Василишин Л.В., Бойчука І.В., Пнівчук О.В. від участі у розгляді цієї справи визнано необґрунтованою та передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді, який не входить до складу суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2025 року вирішення питання про відвід передано на розгляд судді Івано-Франківського апеляційного суду Томин О.О.

З огляду на зміст заяви вважаю, що вона не підлягає задоволенню, а відвід є необґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо : 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про безсторонність суду.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект, а саме наявність безсторонності, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі («Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Разом з тим, із поданої заяви не вбачається існування обґрунтованих обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів Василишин Л.В., Бойчука І.В., Пнівчук О.В., чи існування інших, передбачених статтею 36 ЦПК України підстав для відводу.

Доводи відводу зводяться виключно до незгоди заявника зі змістом ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року, якою відкрито провадження за апеляційною скаргою у справі, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу колегії суддів. Крім того, процесуальним законом не передбачено, що в ухвалі про відкриття провадження судом апеляційної інстанції мають зазначатися доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, оскільки такі питання на цій стадії розгляду судом апеляційної інстанції не вирішуються, а підлягають вирішенню уже на стадії розгляду справи по суті.

Таким чином заява про відвід є необґрунтованою і в задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду Василишин Л.В., Бойчука І.В., Пнівчук О.В. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2025 року- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.О. Томин