Провадження № 2/161/634/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2025 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Антіпової Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Семеновій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
24.10.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який надійшов в провадження суду 29.10.2024 року, в якому просить стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в користь повнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 2500 грн. щомісячно з 01.10.2024 і до закінчення навчання.
Позов обґрунтовує тим, 11.06.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб.
Згідно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 у подружжя: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_1 (позивач), про в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний запис №2201.
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 19.05.2014р. постановлено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_1 , в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для данини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка - ОСОБА_1 , набувши повноліття, продовжує навчатись, що стверджується довідкою про навчання 2024-2024 з Ліцею КАРНО, виданою 10.10.2024 p.

На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.12.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.19).

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с.37).

Відповідно ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками, та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі (а.с. 20,21,22,35).

Окрім цього, відповідача повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с. 29,34).

Відзив на позов відповідачем у визначений в ухвалі суду термін не надано.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2014 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 11.06.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 623, який даним рішенням суду було розірвано (а.с. 6).

Згідно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 в ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_1 (позивач), актовий запис №2201 (а.с.8).

ОСОБА_2 є батьком позивачки - ОСОБА_1 , яка на даний час досягла повноліття. Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

До досягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, із відповідача на її утримання стягувалися аліменти на підставі судового рішення від 19.05.2014 року в цивільній справі № 161/6511/14, в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6-7).

Як вбачається із довідки про навчання 2024-2025, виданої 10.10.2024pоку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахована до навчального закладу Ліцею КАРНО на навчальний рік 2024-2025 у клас D11 денної форми навчання (а.с.9-10), в зв`язку із чим і звернулась до суду з даним позовом.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У зв`язку з викладеним, суд вважає встановленим той факт, що повнолітня донька відповідача позивач по справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжує навчання, не має самостійного заробітку, у зв`язку із чим доходить висновку, що остання потребує матеріальної допомоги на навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При вирішенні справи суд бере до уваги ту обставину, що обов`язок по утриманню дитини, в тому числі й повнолітньої, покладається на обох батьків у повній мірі.

Дочка відповідача досягла повноліття і продовжує навчатися, не має самостійних джерел доходів, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач є здоровою, працездатною особою, спроможний надавати їй таку матеріальну допомогу (доказів протилежного суду не надано).

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що розмір заявлених до стягнення аліментів має розумно співвідноситися з мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України), стягнення аліментів з відповідача в розмірі частки усіх видів заробітку відповідатиме принципам розумності та справедливості, тому суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліментів, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 2500 грн. щомісячно з 01.10.2024 і до закінчення навчання, суд дійшов наступного висновку.

Враховуючи приписи положень ст. 200 Сімейного Кодексу України щодо визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, суд зазначає про те, що суд має обрати, в якому саме вигляді визначати розмір аліментів на дитину: або в твердій грошовій сумі або у частці від заробітку.

Окрім цього, відповідно до положень ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що позов подано до суду 24 жовтня 2024 року (згідно поштового штемпеля на конверті), позовні вимоги підлягають до задоволення в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.10.2024 року та до закінчення навчання, чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку, - у зв`язку із тим, яка із зазначених обставин настане першою.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - судовий збір в сумі 1 211,20 грн. слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.

Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Керуючись ст.ст.2-5,11-13,141,280-282,352,354,430ЦПК України,ст.ст.199,200,201СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 )на користь повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 ), аліменти на її утримання в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.10.2024 року та до закінчення навчання, чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку, - у зв`язку із тим, яка із зазначених обставин настане першою.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6ст. 259 ЦПК України- з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 02 квітня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова