Провадження № 2/679/352/2025
Справа № 679/311/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

за участі секретаря судового засідання Плазій Н.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, ОСОБА_2 , Комунального некомерційного підприємства Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин»; Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради про зняття майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла його мама ОСОБА_3 , якій на праві приватної власності належала 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 Нетішинською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу за №128/2023, згідно якої позивач є спадкоємцем за законом на все майно, що належало його померлій мамі.

Після її смерті позивач звернувся до нотаріуса Нетішинської державної нотаріальної контори Мельника А.П. з метою отримання спадщини. Однак листом від 14.11.2024 нотаріус повідомив, що був виявлений арешт накладений на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 майна спадкодавця і видача свідоцтва про право на спадщину затримується.

На сьогоднішній день спадкоємець ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво на спадщину, оскільки на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , власник - ОСОБА_3 , згідно постанови б/н від 31.10.2005 року ст. слідчого СВ Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області капітана міліції Плакси В.А. було накладено арешт.

Підставою накладення арешту на майно ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) стало забезпечення відшкодування збитків, як цивільним відповідачем, пов`язаних з нанесенням неповнолітнім ОСОБА_1 неповнолітньому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки цивільним позивачем по справі було заявлено цивільний позов.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області по справі №1-54-06 від 21 квітня 2006 року звільнено ОСОБА_1 від покарання з передачею його під догляд матері ОСОБА_3 . Справу провадженням закрито. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000 грн. моральної шкоди та 990 грн. за надання юридичної допомоги, на користь Рівненської центральної міської лікарні 707,91 грн., на користь ДП НАЕК «Енергоатом» ВП СМЧ-4 105,66 грн.

Стягнуті постановою кошти на користь стягувачів ОСОБА_3 сплатила, що підтверджується відсутністю відкритих відносно неї виконавчих проваджень.

Проте арешт на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , власник - ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) було накладено згідно постанови б/н від 31.10.2005 року Ст. слідчого СВ Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області капітана міліції Плакси В.А. на сьогоднішній день залишається не скасованим, що перешкоджає в реалізації майнових прав позивача на вказану вище частку квартири та унеможливлює як отримання свідоцтва на спадщину за законом так і розпорядження спадковим майном, яке ним фактично прийнято.

Ухвалою суду від 10.03.2025 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради подала відзив на позовну заяву в якій вказала, що КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради (раніше - Центральна міська лікарня м. Рівне) до 27.08.2018 року належала до бюджетних установ, відтак, кошти, стягувані державними виконавцями в рамках виконання судових рішень на користь Центральної міської лікарні м. Рівне, надходили безпосередньо на рахунки бюджету, а не на рахунки лікарні.

Зважаючи на вищевикладене, КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради не може ані підтвердити, ані спростувати факту погашення/непогашення ОСОБА_3 заборгованості зі сплати коштів, стягнутих Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області по справі №1-54-06 від 21.04.2006 року на користь Рівненської центральної міської лікарні, оскільки не володіє відповідною інформацією.

Зважаючи на вищевикладене, у відповідності до ст. 263 ЦПК України, КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву в якій не заперечував щодо звільнення майна з під арешту.

Представник Головного управління національної поліції в Хмельницькій області подав відзив на позовну заяву в якій вказав, що арешт був накладений не відповідачем, а посадовою особою іншої юридичної особи, в порядку визначеному кримінальним процесуальним законодавством.

З наведеного вбачається, що за змістом позовної заяви між позивачем та відповідачем - ГУНП в Хмельницькій області відсутній цивільно-правовий спір стосовно арешту квартири. Головне управління національної поліції в Хмельницькій області не є належною стороною у справі.

Представник Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області подав відзив на позовну заяву в якій просив закрити провадження у справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, його представник адвокат Чернов В.В. через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його особистої участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, не забезпечили явку своїх представників, причини неявки до суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11 вересня 2023 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до листа державного нотаріуса Нетішинської державної нотаріальної контори Мельника А.П., від 14.11.2024 № 360/02-14 вбачається, що Нетішинською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 24.10.2023 року відкрита спадкова справа за № 128/2023 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка була зареєстрована до дня смерті за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом на все майно, що належало померлій ОСОБА_3 .

Позивачу було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частки в праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: квартири АДРЕСА_1 , оскільки на зазначену частку квартиру належної померлій ОСОБА_3 накладено арешт.

Постановою про закриття кримінальної справи від 21.04.2006, винесеною Нетішинським міським судом, кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 , в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України провадження закрито у зв`язку з звільненням обвинуваченого від покарання з передачею його під нагляд матері ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000 грн. моральної шкоди та 990 грн. за надання юридичної допомоги, на користь Рівненської центральної міської лікарні 707,91 грн., на користь ДП НАЕК «Енергоатом» ВП СМЧ-4 105,66 грн..

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 394813190 сформованої 13.09.2024 року міститься наступний запис: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження, 2548193 зареєстровано 31.10.2005 року нотаріусом Нетішинської державної нотаріальної контори Мельником А.П., об`єкт обтяження 1/4 (одну четверту) частка квартири АДРЕСА_1 , власник - ОСОБА_3 , підстава обтяження постанова про накладення арешту на майно від 31.10.2005, видавник: Ст. слідчий СВ Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області капітан поліції Плакса В.А.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. ст.316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено статтею 174 КПК України, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Проте, арешт на майно було накладено старшим слідчим СВ Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області капітаном міліції Плаксою В.А. в межах кримінальної справи №30/2879 на підставі положень КПК України 1960 року.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Спеціальні підстави законного обмеження особи в реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання в право мирного володіння майном. Зокрема, відповідно до ст.126 КПК 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Правова природа арешту майна не змінилась і з прийняттям нині чинного КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження. Зокрема, згідно зі ст.170 ПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Після припинення кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. При цьому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, встановлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц.

Разом із тим, скасування арешту майна, накладеного слідчим у даному випадку та виходячи з обставин справи, не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин через закриття кримінального провадження.

Таким чином, вважаючи свої права порушеними внаслідок існування арешту майна, позивач має правові підстави для звернення до суду з вказаним позовом.

Враховуючи, що існування арешту перешкоджає позивачу реалізувати своє право власності на майно, з урахуванням того, що кримінальна справа, в межах якої було накладено даний арешт, була закрита, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про скасування арешту майна.

При цьому, судом встановлено, що позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що слідчі дії, у тому числі, накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 здійснювалось працівниками слідчого відділу Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 прийнято рішення про утворення Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та ліквідацію всіх територіальних органів Міністерства внутрішніх справ. Згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» остання за своїм статусом є новоствореним правоохоронним органом державної влади та не є правонаступником органів внутрішніх справ, що діяли на підставі положень Закону України «Про міліцію».

Таким чином, ГУНП в Хмельницькій області являється неналежним відповідачем в даній справі, оскільки Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, що виступає відповідачем у цій справі, до даних правовідносин не має жодного відношення.

Арешт на нерухоме майно, що належало станом на 2005 рік ОСОБА_3 , на праві приватної власності 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 було накладено старшим слідчим слідчого відділу Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області капітаном поліції Плаксою В.А., внаслідок пред`явлення цивільним позивачем цивільного позову, що був потерпілим в кримінальній справі.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, ОСОБА_2 , Комунального некомерційного підприємства Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин»; Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради про зняття майна з-під арешту задовольнити частково.

Скасувати арешт (обтяження № 2548193) накладений постановою Ст. слідчого СВ Нетішинського МВ УМВС України в Хмельницькій області капітаном поліції Плаксою В.А. про накладення арешту на майно № б/н від 31.10.2005, а саме на 1/4 (одну четверту) частка квартири АДРЕСА_1 , власник - ОСОБА_3

В задоволенні позовних вимог до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складено 31.03.2025

Суддя Р.М. Стасюк