Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9307/24 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д.М.
Категорія 8 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

секретаря судового засідання Болейко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 295/9307/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування кадастрового номеру

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Сищука Віктора Володимировича на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року адвокат Сищук В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :10:068:0084 у Державному земельному кадастрі;

- скасувати кадастровий номер :10:068:0084 із закриттям Поземельної книги.

Позов мотивував тим, що ОСОБА_1 є співвласником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,1159 га.

17.04.2019 між співвласниками будинку ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено та нотаріально посвідчено угоду про встановлення порядку користування земельною ділянкою, відповідно до якої ОСОБА_4 отримала у користування земельну ділянку загальною площею 0,0626 га (0,0540 га у власність та 0,0086 га у користування), а ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 загальною площею 0,0533 га (0,0460 у власність та 0,0073 га у користування). Зовнішні межі земельної ділянки були встановлені за існуючими парканами.

ОСОБА_4 оформила право власності на свою частину земельної ділянки.

В період з 2019 по 2023 роки паркан, що відмежовував земельну ділянку по АДРЕСА_1 від будинковолодіння по АДРЕСА_2 був демонтований власником будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_3 без згоди позивача.

Під час розгляду іншої цивільної справи №295/994/23 позивачу стало відомо, що відповідачем проведено державну реєстрацію земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 0,0974 га та присвоєно кадастровий номер :10:068:0084. Проведена в рамках цієї цивільної справи судова комісійна будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза підтвердила факт накладення земельної ділянки з кадастровим номером :10:068:0084 на земельну ділянку позивача, чим зменшено площу її земельної ділянки на 4,7 кв.м.

При цьому в протоколі погодження зовнішніх меж від 25.09.2022 підпис позивача відсутній.

Зазначені обставини порушують право позивача на оформлення права власності на свою частину земельної ділянки в порядку приватизації тією площею, що визначена угодою про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Враховуючи, що визначення та встановлення зовнішніх меж земельної ділянки відбулося без згоди позивача, як особи, яка безпосередньо зацікавлена у їх встановленні, та наявності факту накладання земельної ділянки з кадастровим номером :10:068:0084 на земельну ділянку позивача, що зменшує її площу, вважає, що державна реєстрація земельної ділянки є протиправною та підлягає скасуванню.

Як наслідок скасуванню підлягає кадастровий номер із закриттям Поземельної книги.

Посилаючись на вказані обставини, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Богунського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.12.2024 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Сищук В.В., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції проігнорував висновок судової комісійної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, яка була проведена під час розгляду справи №295/994/23, згідно якого встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :10:068:0084 накладається на земельну ділянку позивача, чим зменшує її площу на 4,7 кв.м.

Зазначає, що межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 були погоджені з іншим співвласником будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , чия частина земельної ділянки не межує із земельною ділянкою Башинських. Враховуючи, що при погодженні зовнішніх меж треті особи діяли неправомірно, вдалися до обману, вважає, що існують всі підстави вважати встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки неправомірним. В зв`язку з тим, що встановлення та погодження зовнішніх меж є складовою частиною формування земельної ділянки, то відсутність погоджених меж є підставою для скасування державної реєстрації земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що суд надав належну правову оцінку кожному окремому доказу, які містяться в матеріалах справи, на підставі яких встановив відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Разом з тим, зазначає, що у позові ОСОБА_1 не зазначено, які саме її права чи інтереси були порушені саме діями Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області ніяким чином не порушувало прав позивача, вважає, що у вказаних правовідносинах такий орган має бути залучений в якості третьої особи без самостійних вимог, а особи, які порушили таке право чи інтерес, або не визнають його чи оспорюють, повинні бути залучені у якості відповідачів.

Третя особа ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :10:068:0084 проведена відділом №6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 23.09.2022 і під час її проведення державний реєстратор не вбачав жодних невідповідностей і відхилень від документів та вимог, що передбачені п. 70 та п. 111 Порядку ведення Державного земельного кадастру. До функцій державного кадастрового реєстратора не входить перевірка обставин, на які посилається ОСОБА_1 у позові. При цьому зазначає, що ОСОБА_1 ні в позові, ні в апеляційній скарзі не вказує та не обґрунтовує того, в чому полягає незаконність проведення державної реєстрації та які протиправні дії Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області нею вбачаються взагалі.

Третя особа ОСОБА_2 надіслав заяву, в якій просить апеляційний розгляд справи проводити у його відсутності, апеляційну скаргу не визнає та просить її відхилити.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сищук В.В. підтримали доводи апеляційної скарги із наведених в ній підстав.

Представник третьої особи ОСОБА_3 адвокат Войдевич О.А., посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутності, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України.

Заслухавши учасників, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,1159 га.

17 квітня 2019 року між співвласниками цього будинку ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено та нотаріально посвідчено угоду про встановлення порядку користування земельною ділянкою загальною площею 0,1159 га за адресою: АДРЕСА_1 з розподілом по фактичному користуванню.

Відповідно до угоди погоджено можливість передачі співвласнику ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0540 га у власність та 0,0086 га у користування, співвласникам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 - земельної ділянки 0,0460 га у власність та 0,0073 га у користування.

Треті особи по справі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є співвласниками будинку АДРЕСА_1 .

За участі ОСОБА_3 , а також співвласника будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_4 складено протокол погодження меж земельної ділянки, яка передається у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 27.03.2023 відділом № 6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області проведено державну реєстрацію земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :10:068:0084.

Державна реєстрація виконана на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 23.09.2022, розробник ФОП ОСОБА_7 .

Між співвласниками будинку АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 виник спір щодо землекористування і ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 звернулись до Богунського районного суду м. Житомира з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (справа 295/994/23).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що судом не отримано доказів щодо порушення прав позивача з урахуванням наведеної двозначності у позначенні зовнішніх меж ділянки відповідно до угоди між співвласниками будинку АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, що перебуває у користуванні позивача, не є сформованою розрізі вимог ст. 79-1 ЗК України. А дослідницька частина висновку експерта (арк. 72 висновку) містить відомості про фактичне користування ділянкою 1155,1 кв.м по АДРЕСА_1 , що, відповідно, є меншим від зазначеного в угоді як 0,1159 га, та одночасно відомості про фактичне користування ділянкою по АДРЕСА_2 площею 966,6 га, тобто з показником, меншим від зареєстрованого згідно даних державного земельного кадастру - 0,0974 га.

З огляду на викладене, місцевий суд, керуючись принципом дотримання балансу інтересів, не вбачав підстав для втручання у проведену відповідно до вимог законодавства процедуру реєстрації земельної ділянки, а тому відмовив у задоволенні позову.

Разом з тим поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що співвласники будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , які є користувачами спірної земельної ділянки з кадастровим номером :10:068:0084 та права яких безпосередньо зачіпаються у даному спорі, не залучені до участі у справі у якості співвідповідачів.

Так, 17 травня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 309/2340/15-ц, провадження № 61-16776св20 (ЄДРСРУ № 96977985) досліджував питання щодо наслідків незалучення до участі у справі особи, як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтю 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Окрім цього, процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків (24 березня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 1316/364/12, провадження № 61-7023св20 (ЄДРСРУ № 96106030).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Таким чином, незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19 (провадження № 61-6983св20).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржене рішення місцевого суду частково ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні даного позову, вона повинна компенсувати третій особі ОСОБА_3 понесенні останньою судові витрати на професійну правничу допомогу, які становлять 6000 грн та документально підтверджені матеріалами справи. Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сищука Віктора Володимировича задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення у редакції цієї постанови.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 07 квітня 2025 року.