Справа № 686/9024/25
Провадження № 2-о/686/328/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськайонного суду Хмельницької області Хараджа Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту про сплату кооперативних внесків і про членство в ТОВ «ЖЕО», заінтересована особа: Хмельницька міська рада,

встановила:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із вище вказаною заявою, в якій просять встановити факт про сплату ними кооперативних внесків за квартиру АДРЕСА_1 , а також встановити членство в ТОВ «ЖЕО».

Заява мотивована тим, що в 1981 році ОСОБА_1 вступив до житлово-будівельного кооперативу для будівництва квартири і зобов`язався виплатити за квартиру пайові внески, і відповідно виконав свої зобов`язання разом з дружиною - ОСОБА_2 . Але на даний час в них не збереглись квитанції про сплату пайових внесків до кооперативу. Однак, є довідки ОСББ «Добробут» по АДРЕСА_2 » про те, що пайові внески за квартиру виплачені повністю. На підставі цього ОСОБА_1 видано відповідний ордер на квартиру в будинку ЖБК, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Так, на час отримання квартири вони були одружені і відповідно грошові кошти, які виплачувались як пайові внески за квартиру, тож відповідно квартира була спільною сумісною власністю.Є технічна документація на квартиру. Але право власності на квартиру не було зареєстровано. Вони звернулись до ТОВ «ЖЕО» для отримання відповідних документів, щоб оформити право власності, але було відмовлено. Іншого шляху, окрім звернення до суду за захистом порушеного права у них немає та відповідно до ст.16 ЦК України вони обрали правильний спосіб захисту свого порушеного права.

Дослідивши зміст заяви та доданих до неї документів, вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи право суддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вирішуючи питання про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справи до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Згідно із частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною сьомою статті 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

При цьому згідно заяви ставиться питання щодо спільної сумісної власності подружжя, що не може бути встановлено в окремому провадженні.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Сутністю провадження у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, є те, що у ньому відсутній спір про право, об`єктом судового захисту є охоронюваний законом інтерес, предметом судової діяльності - є встановлення юридичних фактів з метою подальшого здійснення заявником своїх суб`єктивних прав. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Як вбачається зі змісту вимог заявників, останні просять встановити факт, про сплату ними кооперативних внесків за квартиру, а також встановити їхнє членство в ТОВ «ЖЕО», що дасть їм право у подальшому визнати право спільної сумісної власності як подружжя на квартиру АДРЕСА_1 , тобто факту, пов`язаного з вирішенням спору про право

Як роз`яснено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зі змінами, внесеними 25.08.1998 року, у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що з заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право, а тому суддя відмовляє у відкритті провадження у справі.

Керуючись ч. 4ст. 315 ЦПК України,суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту про сплату кооперативних внесків і про членство в ТОВ «ЖЕО», заінтересована особа: Хмельницька міська рада.

Роз`яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що вони мають право звернутися до суду з позовом на загальних підставах в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа