Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/798/24
Провадження № 2/499/24/25
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суду Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Іванівська селищна рада Одеської області; ТОВ «ЗЕМАГРОСЕРВІС»; Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про скасування запису державного реєстратора, визнання недійсною технічної документації та визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у судді Іванівського районного суду Одеської області Погорєлова І. В. перебуває вищевказана позовна заява.

18.03.2025 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про застосування наслідків пропуску строку позовної давності та відхилення позову, яку мотивує тим, що перебіг позовної давності розпочався з 16 травня 2019 року, а позов про визнання права власності подано 18 липня 2024 року, тобто біль ніж через 5 років, у зв`язку з чим просить застосувати строки позовної давності.

28.03.2025 року від представника позивача ОСОБА_4 до суду надійшли заперечення на заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності та відхилення позову, в якій вказує, що позивачу 17.07.2021 року стало відомо про проведення на земельній ділянці ОСОБА_2 будівельних робіт з захопленням усієї земельної ділянки ОСОБА_1 , окрім того вказує, що оскільки судом вже постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, то подання заяви про застосування наслідків пропуску строку позовної давності є неприпустимим.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримав подану заяву з підстав, зазначених у змісті такої, додатково вказав про необхідність розгляду заяви в підготовчому судовому засіданні.

Представник позивача ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення заяви про застосування наслідків пропуску строку позовної давності та відхилення позову.

Належним чином повідомлені треті особи до судового засідання не з`явились та суд вважає за можливе розглянути заяву представника відповідача без участі останніх.

Дослідивши матеріали справи в межах поданої заяви, заслухавши учасників, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні такої, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права.

Статтями 257, 261 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз поданих доказів та обставин справи свідчить, що позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності, оскільки про порушення його прав стало відомо 17.07.2021 року, а позовна заява була подана 18.07.2024 року

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що навіть у випадку врахування дати 16 травня 2019 року, з якою представник відповідача пов`язує початок перебігу позовної давності, то ці строки б не вважались пропущеними у зв`язку з таким.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У той же час пунктом 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (Закон України № 691-ІХ від 16 червня 2020 року «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19»).

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Необхідно зазначити й про введення воєнного стану на території країни.

Введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом та судом.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в своїй постанові від 29 вересня 2022 р. у справі № 500/1912/22 дійшов висновку, що протягом дії воєнного стану суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду.

Окрім того, згідно розділу «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Відтак, врахувавши Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, беручи до уваги введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану, позивачем не було б пропущено строк позовної давності, у разі початку відліку такої з 16 травня 2019 року.

Суд не погоджується з позицією представника позивача щодо неправомірності звернення з заявою про застосування строків позовної давності у зв`язку з постановленням суддею ухвали про відкриття провадження, оскільки за приписами ч.3 ст. 267 ЦК України застосування строків позовної давності здійснюється виключно за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судового рішення, а отже суд не вправі з власної ініціативи вирішувати питання щодо застосування строків позовної давності на стадії відкриття провадження.

Суд враховує положення ст.256, 267 ЦК України, за змістом яких суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Отже, відмовляючи в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог.

Однак, зважаючи, що представник відповідача в засіданні наполягав на розгляді заяви про застосування строків позовної давності на стадії підготовчого судового розгляду, беручи до уваги встановлення судом необхідності відмови в задоволенні заяви, оскільки позивачем не пропущено строку позовної давності, враховуючи вимоги п.10 ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути подану заву про застосування строків позовної давності у підготовчому судовому засіданні та відмовити у її задоволенні.

Керуючись п.10 ч.2 ст. 197, 260, 261, 268, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача Кешкентія Д. В. про застосування строків позовної давності відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 03.04.2025 року.

СуддяІгор ПОГОРЄЛОВ