Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3118/24
Провадження № 2/376/304/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.,

секретаря судового засідання Гіптенко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зали суду м. Сквири в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментівз відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , змінивши розмір аліментів із твердої грошової суми у розмірі 1 500 грн. на частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який згідно з рішення Сквирського районного суду Київської області від 13.09.2017 р. розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. З відповідача на користь ОСОБА_1 , на підстав виконавчого листа № 2/376/796/2017 від 09.10.2017 р., стягуються аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі 1 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що встановлений розмір аліментів є малим та не перекриває всі витрати на утримання дитини, а тому з цих підстав вона звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 21.11.2024 року провадження у вказаній справі відкрито та постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.02.2025 року від відповідача надійшов відзив, у якому він вказав, що не визнає позов в частині вимог про визначення розміру аліментів у сумі доходу та стягнення їх з дати пред?явлення позову. Вважає, що обставини вказані у позові на обґрунтування вимог не підтвердженні належними та допустимими доказами, підстави для зміни способу стягнення аліментів відсутні. Зазначає, що у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується витягом з реєстру боржників. Окрім того на даний час на його утриманні перебуває ще одна донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що у свою чергу унеможливлює стягнення аліментів у розмірі частки доходів. Вказує, що працює у с. Шапіївка Білоцерківського району Київської області у ТОВ «ТЕРРА АПК», а не у м. Обухів, на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва та має заробітну плату розмірі 9 000 грн., після відрахування ПДФО 18 % та 5 % військового збору дохід становить 6 930 грн.. Також зазначає, що на даний час у нього є конфлікт з позивачем щодо приводу участі відповідача у вихованні дитини. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовної заяви та постановити рішенням яким стягувати аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

07.04.2025 року від представника позивача, адвоката Соболя Б.В., надійшла відповідь на відзив у якому вказав, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів за 16 місяців у розмірі 23 950 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком № 7820 від 06.03.2025 року виданою Сквирським ВДВС у Білоцерківському районі Київської області. Вказує, що підставою зміни розміру аліментів є те, що аліменти у розмірі 1 500 грн. є меншим навіть за 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Зазначає, що посилання на конфлікт відповідача з позивачем щодо участі ОСОБА_2 у вихованні дитини не є предметом розгляду даного позову. Просили визначити розмір аліментів у вигляді 1/6 частки від усіх доходів відповідача.

У судове засідання позивач та її представник не з?явилися, про дату, час і місце розгляду повідомлені належним чином, у відповіді на відзив просили проводити розгляд справи без їх участі.

Відповідач у судове засідання не з?явився, про дату, час і місце розгляду повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що згоден на стягнення з нього аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини даного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований 20 червня 2014 року виконавчим комітетом Шапіївської сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис за №3, який рішенням Сквирського районного суду Київської області від 13.09.2017 року розірвано (а.с. 4).

Від шлюбу позивач та відповідач мають доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Шапіївської сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис № 3 (а.с. 7).

На підставі виконавчого листа № 2/376/796/2017 від 09.10.2017 року виданого Сквирським районним судом Київської області з ОСОБА_2 на користь позивача стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 1 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 33226 від 14.08.2024 р. виданої Сквирським відділом державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.08.2024 року становить 24 950, 00 грн. (а.с. 10).

Відповідач окрім доньки від шлюбу з позивачем має на своєму утриманні, ще одну малолітню доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , виданою (повторно) Сквирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 59 (а.с. 28).

На даний час ОСОБА_2 працює у ТОВ «ТЕРРА АПК» на посаді тракторист машиніст сільськогосподарського виробництва. Щомісячна заробітна плата згідно з штатним розписом становить 9 000,00 грн.. З урахуванням відрахування податків відповідач отримує 6 930 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою № 1 від 14.02.2025 року виданою директором ТОВ «ТЕРРА АПК» та наказом (розпорядженням) № 16- від 03.02.2025 року про прийняття на роботу (а.с. 46, 47).

Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2 ст. 77 ЦПК України).

Таким чином, поставивши перед судом питання про збільшення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітної плати (доходу) платника, позивачу належить доводити передусім наявність у платника аліментів відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Разом з тим, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належить доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України.

Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач не зверталась до державної виконавчої служби з відповідною заявою щодо проведення індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, враховуючи вищевказані Зміни та положення Закону України від 17.05.2016 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі».

Згідно із ч. 3 ст. 180 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Чинним законодавством передбачено два способи стягнення аліментів: тверда грошова сума і частка від доходу. Судом встановлено, що за рішенням суду стягуються аліменти у твердій грошовій сумі, а позивач просить змінити розмір аліментів, змінивши спосіб стягнення.

Проте суд зазначає, що відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів не може означати й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення не може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Враховуючи інтереси дитини суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».

Позивачка скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про збільшення розміру стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою ВР України від 27.02.1991 N 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024 прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2025 року становить 3 196,00 гривень.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивачка має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину.

Суд враховуючи насамперед інтереси дитини, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину та беручи до уваги матеріальний стан відповідача і перебування на його утриманні малолітньої доньки від іншого шлюбу, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та зміну розміру аліментів з твердої грошової суми на 1/6 частину його доходів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У своєму відзиві відповідач наголошував на наявності конфлікту з позивачем щодо його участі у вихованні дитини, та оскільки питання виховання дитини не є предметом даної справи та відповідач не заявляв зустрічного позову то враховуючи положення ст. 13 ЦПК України суд не бере їх до уваги.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про зміну способу стягнення аліментів на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн., за позовну вимогу про зміну способу стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст.180, ч.3 ст.181, ст.182, ч.1 ст.192 СК України, ст.ст.10,12,81,89,258-259,263-265,268, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі виконавчого листа № 2/376/796/2017 Сквирського районного суду Київської області від 09.10.2017 року з твердої грошової суми на частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211 (одну тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Батовріна