Справа № 490/9554/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Вознюк Д.І., без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 03.03.2025 року у справі №490/9554/24 за позовом ТОВ "Коллект Центр" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

17.03.2025 року відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника адвокатки Набокової О.Г. звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення від від 03.03.2025 року у справі №490/9554/24 за позовом ТОВ "Коллект Центр" до ОСОБА_2 про стягення заборгованості.

В обгрунтувания заяви посилається на те, що починаючи з липня 2023 року ОСОБА_3 не проживає в м. Миколаєва, а проживає в с. Загвіздя. Івано-Франківського району. Івано Франківської області. Варто зазначити, що судові повістки було направлено на адресу: АДРЕСА_1 , тобто на адресу за якою відповідачка не проживає майже два роки. Вказане прямо доводить, що відповідачка не була повідомлена належним чином про дату, місце на час судового розгляду справи. А отже, внаслідок неналежного повідомлення було порушено право відповідачки на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, передбачене ст. 6 Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, через неналежне повідомлення відповідачка була позбавлена можливості подати заяву про застосування позовної давності, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 року дану заяву передано на розгляд судді Гуденко О.А.

Ухвалою суду від 18.03.2025 року вказану заяву прийнято до розгляду.

04.04.2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Набокової надійшла заява, в якій просить суд проводити судовий розгляд заяви про перегляд заочного рішення без участі адвоката та участі відповідача. Заяву підтримує, просить заочне рішення скасувати та призначити справу до розгляду.

Представником позивача Ткаченко М.М. на адресу суду направлено заперечення на заяву про переглдяд заочного рішення, в якій просять залишити заяву Представника Відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.03.2025 року по справі №№ 490/9554/24 без задоволення, а заочне рішення залишити без змін.

Зазначають, що в рішенні Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.03.2025 року вказано: «Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації, а також оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України (на сайті суду), додатково повідомлявся СМС повідомленням на номер телефону відповідача. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надходило». Отже, матеріали справи містять докази належного повідомлення Відповідача та його представника про судову справу. Таким чином Суд вжив всіх необхідних дій для повідомлення Відповідача про відкриття судового провадження по справі. Натомість, Відповідач не надав жодних належних доказів на підтвердження поважних причин неявки в судове засідання.

Крім того, звертають увагу Суду, що згідно п. 11 Договору позики № 75633191 Позичальник був зобов`язаний протягом 3-х календарних днів надати Товариству інформацію щодо настання будь-яких суттєвих змін в наданій інформації при отриманні Позики шляхом направления на офіційну електронну пошту Товариства відповідного листа із наданням копій підтверджуючих документів.

Слід також звернути увагу суду, що на сьогодні користувач мобільного застосунку "Дія" як учасник судового процесу отримує повідомлення з інформацією про назву та адресу суду, номер зали судового засідання, єдиний унікальний номер справи, суть спору та сторони у справі, судові рішення. Тому, Відповідачка могла та мала можливість і нічим не була обмежена щодо набуття інформації по даній справі.

Вважають, що підстави для перегляду заочного рішення у справі є недоведеними. Умисне ухилення стороною у справі (на яку судом покладено зобов`язання (стягнення заборгованості), яке виявляється у явному навмисному ігноруванні кореспонденції суду в жодному випадку не може бути розцінене судом як неналежне повідомлення боржника про розгляд справи, винесене рішення у справі про стягнення заборгованості.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.03.2025 року під головуванням судді Чаричанського П.О.. позовні вимоги ТОВ "Коллект Центр" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКНП НОМЕР_1 . на користь ТОВ "Коллект Центр" суму заборгованості за кредитними договорами №75633191 від 21.07.2021 року у розмірі 49051,54 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТОВ "Коллект Центр"судовий збір 3028 грн, а також судові витрати у вигляді отримання професійної правничої правової) допомоги в сумі 4000 грн.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не с порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2017 року).

Перевіряючи обгрунтованість вимог заяви в частині скасування заочного рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідачка зазначає однією із підстав для перегляду заочного рішення те, що вона починаючи з липня 2023 року не проживає в м. Миколаєві, а проживає в Івано-Франківській області, а судові повістки було направлено на адресу: АДРЕСА_1 , тобто на адресу за якою відповідачка не проживає майже два роки.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи судові повістки про дати слухання повернулися за закінченням терміну зберігання та направлялися судом за вказаним в договорі та останнім відомим місцем реєстрації відповідача в установленому ЦПК України порядку.

Так, у відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Свропейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права с принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [??]. №28342/95. н. 61. ЕCHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia). № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-?).

Виходячи з вищенаведеної практики ССПЛ. скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішеннявід 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93. 22095/93 у справі «Стаббінге та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними с рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

Як вбачасться із матеріалів справи, судом вживались всі можливі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та судом у справі було ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог на підставі аналізу доказів, які знаходились в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того, в контексті даної статті наявність однієї з підстав, зазначених у частині ч. 1 статті 288 ЦПК України, не спричиняє скасування заочного рішення. Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення. Наявність лише однієї з них не приносить відповідачеві позитивного результату, внаслідок чого він зберігає можливість оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суд вважає, що заява відповідачки про перегляд заочного рішення не містить посилання на докази, які могли б мати істотне значення для правильного вирішення справи.

В обгрунтування заяви, відповідачка зазначає, що у ч.3 ст.267 ЦК установлені суб`єктивні межі застосування позовної давності без заяви сторони у спорі позовна давність судом за власною ініціативою застосовуватись не може за жодних обставин.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові ВП ВС від 17.04.2018 у справі №200/11343/14-ц, у випадку, коли суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалив заочне рішення, відповідач був вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. Якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї заяви, відповідач міг заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, заява сторони відповідача про скасування заочного рішення не підлягає до задовлення.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 126. 127. 253. 260, 261. 284. 353 ЦПК України, суд.-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заочного рішення від 03.03.2025 року у справі №490/9554/24 за позовом ТОВ "Коллект Центр" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Роз`яснити заявниці, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження починас відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає

Суддя Гуденко О.А.