Єдиний унікальний номер 722/530/25
Номер провадження 2/722/260/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Ратушенка О.М.

секретаря судових засідань Кушнір І.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТзОВ "Коллект Центр" через систему «Електронний суд», звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договорами №9772298 від 12 червня 2020 року та №-63354 від 07.04.2021року в загальному розмірі 27022,05 грн., а також стягнути судові витрати у розмірі 2422,40 гривень, та витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 12.06.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позичальником, яким є ОСОБА_1 , було укладено Договір №9772298. Відповідно до умов Договору, Кредитодавець надав Позичальнику кредит в сумі 5000 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку Позичальника в порядку передбаченому умовами Договору кредиту, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю суму кредиту в строк до 12.07.2021 року та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені пунктами 1.5.-1.6 Договору кредиту.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти. Підписанням Договору Відповідач, також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому було надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

30.12.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-12-2021, відповідно до якого ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до позичальників, у т.ч. за Договором №9772298. У свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за вищевказаним Договором про надання споживчого кредиту, що укладений між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 . Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №9772298 від 12.06.2020 року на день формування позовної заяви становить 13985 грн. 05 коп., з яких: 1970 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту); 5000,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 8816,00 грн.; інфляційні збитки 146,04 грн.; нараховані 3% річних 23,01грн.

Крім того, 07 квітня 2021 року між відповідачкою ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інкасо Фінанс» було укладено договір №-63354, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2000,00 грн., відсоткова ставка - 1,95 %, яка нараховується з другого дня користування позикою до дати повернення позики.

07 вересня 2021 року між ТОВ «ФК» «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №07/09/2021, відповідно до якого ТОВ «ФК» «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитним договором, у т.ч. за договором №-63354 від 07.04.2021 року.

У свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023 від 10.03.2023 року, у т.ч. за договором №-63354 від 07.04.2021 року.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №-63354 від 07.04.2021 року становить 13037,00 грн., з яких 2000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11037,00 грн.

Наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенка О.М. від 06.03.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Представник позивача будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи до суду не з`явився. У позовній заяві міститься прохання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та за відсутності представника позивача.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник Побережна О.Д. під час судового розгляду заявлені позовні вимоги не визнали мотивуючи тим, що відповідно до правових висновків Верховного Суду, сформованих у постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12: "припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання." Відповідно нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору №9772298, укладеного 12 червня 2020 року між ТОВ «Безпечне агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 (на строк з 12 червня 2020 року до 12 липня 2020 року, тобто на 30 днів) та укладеного 7 квітня 2021 року кредитного договору №-63354, між ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс" та ОСОБА_1 (на строк з 7 по 21 квітня 2021 року, тобто на 14 днів) не відповідає положенням ч.2 ч.1 ст.1048 ЦК України та умовам зазначених договорів.

Крім того, згідно наданого до суду представником позивача розрахунку заборгованості по кредитному договору №9772298, на виконання своїх зобов`язань відповідачкою ОСОБА_1 було здійснено наступні платежі: 1) 12.07.2020 року у сумі 1080 грн.; 2) 08.08.2020 року у сумі 1008 грн.; 3) 06.09.2020 року у сумі 1008 грн.; 4) 05.10.2020 року у сумі 540 грн.; 5) 20.10.2020 року у сумі 576 грн.; 6) 05.11.2020 року у сумі 540 грн.; 7) 20.11.2020 року у сумі 540 грн.; 8) 02.12.2020 року у сумі 504 грн.; 9) 19.12.2020 року у сумі 540 грн.; 10) 03.01.2021 року у сумі 504 грн.; 11) 17.01.2021 року у сумі 576 грн.; 12) 02.02.2021 року у сумі 504 грн.; 13) 15.02.2021 року у сумі 468 грн.; 14) 28.02.2021 року у сумі 504 грн.; 15) 15.03.2021 року у сумі 576 грн.; 16) 31.03.2021 року у сумі 360 грн.; 17) 08.04.2021 року у сумі 360 грн.; 18)19.04.2021 року у сумі 360 грн.; 19) 29.04.2021 року у сумі 504 грн.; 20) 14.05.2021 року у сумі 468 грн. Таким чином, відповідачкою ОСОБА_1 на виконання своїх зобов`язань по даному кредитному договору було сплачено 11520 грн., а сума надміру сплачених нею коштів становить: 11520 грн. - 6080 грн. = 5440 грн. Представником позивача не було надано доказів на підтвердження обставини, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та з дотриманням положень законодавства змінив дату дії кредитного договору. Представником позивача по даному договору були заявлені з підстави, передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України позовні вимоги у розмірі 169,05 грн: інфляційні збитки 146,04 грн. + 3% річних 23,01 грн. Однак, сума фактично сплачених відповідачкою платежів перевищує розмір зазначених позовних вимог (5440 грн.), а тому на їхню думку відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо наявності заборгованості по даному кредитному договору у повному обсязі.

Щодо наданого до суду представником позивача розрахунку заборгованості по кредитному договору №-63354, на виконання своїх зобов`язань відповідачкою ОСОБА_1 було здійснено наступні платежі: 1) 21.04.2021 року у сумі 400 грн. (у межах строку дії кредитного договору); 2) 01.05.2021 року у сумі 400 грн.; 3) 11.05.2021 року у сумі 400 грн.; 4) 21.05.2021 року у сумі 400 грн. Таким чином, відповідачкою ОСОБА_1 по даному кредитному договору було сплачено 1600 грн., а фактичний розмір заборгованості складає: 2546 грн - 1600 грн. = 946 грн., а тому на їхню думку по даному кредитному договору є підстави для часткового задоволення позовних вимог. При цьому зазначають, що представником позивача не було заявлено позовні вимоги про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних, з підстав передбачених ст. 625 ЦК України. Також відповідачка та її представник вважають безпідставними вимоги щодо стягнення витрат за надання правової допомоги у розмірі 9000 грн., оскільки представником позивача не було надано належних доказів на підтвердження їх надання адвокатом.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та обставини, на які посилається відповідачка як на підставу своїх заперечень, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 12.06.2020 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позичальником, яким є ОСОБА_1 , було укладено електронний Договір №9772298. Відповідно до умов Договору, Кредитодавець надав Позичальнику кредит в сумі 5000 грн. на строк 30 днів, тобто з 12 червня 2020 року до 12 липня 2020 року, розмір процентів у день складає 0,72 %, вартість позики за весь строк складає 1080 грн., а загальна вартість позики та процентів становить 6080 грн. Вказаний договір відповідачка підписала шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (KP195776).

Того ж дня, тобто 12.06.2020 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 5000 грн.

30.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-12-2021, відповідно до якого «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до позичальників, у т.ч. за Договором №9772298.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» станом на 30.12.2021 (на день укладання договору факторингу) відповідачка ОСОБА_1 мала заборгованість за кредитним договором №9772298 від 12.06.2020 року в розмірі 13816,00 грн., з яких: по тілу кредиту 5000 грн., по відсоткам 8816,00 грн.

В подальшому, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за вищевказаним Договором про надання споживчого кредиту, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 . Таким чином, ТзОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №9772298 від 12.06.2020 року вбачається, що станом на 14.02.2025 року вона становить 13985,05 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 8816,00 грн.; інфляційні збитки 146,04 грн.; нараховані 3% річних 23,01 грн.

Крім того, 07.04.2021 року між ТзОВ «ФК» Інкасо Фінанс» та позичальником, яким є ОСОБА_1 , було укладено Договір №-63354. Відповідно до умов Договору, Кредитодавець надав Позичальнику кредит в сумі 2000 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку Позичальника в порядку передбаченому умовами Договору кредиту, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю суму кредиту в строк до 21.04.2021 р. та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені пунктами 2.1, 2.2, 2.3 кредитного договору.

Пунктом 2.5 кредитного договору визначено, що за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (додаток №1 до кредитного договору).

Згідно з пунктом 2.7 кредитного договору плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів користування кредитом, визначену у пункті 2.3 цього Договору, та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства і закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок Товариства.

Згідно п. 3.9 кредитного договору та Графіка розрахунків встановлено, що сторони узгодили розмір плати за користуванням кредиту у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом 1,95% та сукупну вартість кредиту (всього до сплати) у розмірі 2546 грн.

Відповідачка підписала кредитний договір шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (P6RCXARG).

Того ж дня, тобто 7 квітня 2021 року, ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 2000 грн.

На виконання зобов`язання за кредитним договором №-63354 від 07.04.2021 року ОСОБА_1 здійснила платежі: 21.04.2021 року у сумі 400 грн. (у межах строку дії кредитного договору); 01.05.2021 року у сумі 400 грн.; 11.05.2021 року у сумі 400 грн.; 21.05.2021 року у сумі 400 грн.- а всього на суму1600 грн.

07.09.2021 між ТзОВ «ФК» Інкасо Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №07-09/21, відповідно до якого ТзОВ «ФК» Інкасо Фінанс» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до позичальників, у т.ч. за Договором №-63354.

Пунктом 5.2 цього договору визначено, що права вимоги вважаються відступленими (переданими) кредитором і набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №2). Того ж дня ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» і ТОВ «Вердикт Капітал» підписали реєстр боржників.

В подальшому, 10.03.2023 року, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01, у тому числі за вищевказаним Договором про надання споживчого кредиту, що укладений між ТзОВ «ФК» Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 .

Пунктом 5.2 цього договору визначено, що права вимоги вважаються відступленими (переданими) кредитором і набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4). Того ж дня ТзОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» підписали реєстр боржників.

Таким чином, ТзОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №-63354 від 07.04.2021 року вбачається, що станом на 14.02.2025 року вона становить 13037,05 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 11037,00 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачкою була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронні кредитні договори позики, шляхом реєстрації та заповнення заявки з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2Clew1lwOV по кредитному договору №9772298 від 12.06.2020 року та P6RCXARG по кредитному договору №-63354 від 07.04.2021 року, надісланим кредитором у смс-повідомленні засобом зв`язку.

Такі дії сторін свідчать про укладення договорів позики з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

При укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України

Судом встановлено, що відповідачкою було порушено свої зобов`язання перед позивачем за умовами кредитного договору №-63354 від 07.04.2021 року.

Водночас суд не погоджується із визначеною позивачем у позовній заяві сумою заборгованості відповідачки 13037,00 грн., з таких підстав.

За умовами договору сторони визначили, що сума кредиту становить 2000,00 грн. та надається строком до 21.04.2021 включно, станом на цю дату також відповідачка має повернути проценти за кожний день користування кредитом 1,95%, що загалом становить 2546,00 грн., що підтверджується графіком платежів.

Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 за кредитним договором №-63354 від 07.04.2021 року, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем становить 946,00 грн. (2546,00 грн. 1600,00 грн.). Дана сума визначена шляхом арифметичних підрахунків по колонці «сума».

З цих відомостей про щоденні нарахування та погашення судом установлено, що після закінчення строку дії договору позики з 21.04.2021 року позивачем нараховувалися проценти згідно п.п.1.6., 2.3,1.2 договору, тобто після закінчення строку дії договору.

Велика Палата Верховного Суду висловила свою позицію у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу.

Зібрані докази вказують на те, що 7 квітня 2021 року ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» і ОСОБА_3 уклали кредитний договір, на виконання якого ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» надало відповідачу кредит у розмірі 2000 грн., а той зобов`язався до 21 квітня 2021 року повернути кредит і сплатити проценти.

Отже сторони встановили строк кредитування за кредитним договором 14 днів (до 21 квітня 2021 року).

Також сторони передбачили, що у разі виникнення тимчасових фінансових труднощів або інших обставин, що можуть мати наслідком невиконання та/чи неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором, позичальник має право порушувати перед кредитором питання про продовження строку, встановленого пунктом 2.3 цього договору, шляхом направлення позикодавцю відповідного звернення (клопотання) через особистий кабінет користувача за допомогою ІТС, в порядку та на умовах визначених у пункті 3.19 цього договору (пункт 4.1.2 кредитного договору).

За змістом укладеного між ТзОВ «Вердикт Капітал» і ТзОВ «КоллектЦентр» договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги№10-03/2023/01 від 10березня 2023 року позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

ТзОВ «Коллект Центр» просить стягнути з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами за період після закінчення строку кредитування. Водночас у справі відсутні будь-які докази про те, що за відповідним зверненням (клопотанням) ОСОБА_1 було продовжено (пролонговано) строк кредитування.

З огляду на вказане, позивач на підставі частини першої статті 1048 ЦК України не мав права додатково нарахувати проценти за користування кредитом.

Останнім днем повного повернення позики, сплати процентів за користування нею та комісії сторони договору встановили 21.04.2021 року. Після настання цієї дати право позикодавця на нарахування процентів за користування позикою та комісій за надання послуг припинилося.

Таким чином, за умовами кредитного договору № -63354 від 07.04.2021 року сторони погодили строк його дії до 21.04.2021 року, тому саме із зазначеної дати, кредитодавець ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» не мав права нараховувати проценти за користування кредитом.

Тобто, право ТзОВ «ФК «Інкасо Фінанс» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 21.04.2021 року, а тому, починаючи із зазначеної дати, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону.

Разом з цим частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто даною нормою закону передбачено можливість стягнення процентів, за порушення зобов`язання, розмір яких встановлено законом 3% річних або договором.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга та третя статті 6 ЦК України).

Оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (в тому числі, за прострочення заборгованості) припиняється, тому відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає у розмірі встановленому законом, а саме ч. 2 ст.625 ЦК України, тобто на рівні 3 % річних.

Позивач же в свою чергу не заявляв такої вимоги про стягнення заборгованості, виходячи з розміру визначеного законом, відповідного розрахунку вказаної заборгованості суду не надавав, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд не може вийти за межі позовних вимог.

Таким чином вимога про стягнення заборгованості по процентам за прострочку за надані послуги, які нараховані поза строком кредитування, не ґрунтується на законі, а тому у її задоволенні необхідно відмовити.

За таких обставин суд дійшов висновку, що із відповідачки підлягають стягненню саме узгоджений сторонами договору про споживчий кредит №-63354 від 07.04.2021 року розмір заборгованості.

Однак, з урахуванням часткового погашення відповідачкою тіла кредиту у розмірі 1600,00 грн. , суд вважає, що до стягнення з відповідачки підлягає заборгованість на загальну суму 946,00 грн.

Що стосується вимог в частині стягнення боргу за користування кредитом № 9772298 від 12.06.2020 року, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що 12 червня 2020 року ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір, на виконання якого ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надало відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн., а той зобов`язався до 12 липня 2020 року повернути кредит і сплатити проценти одноразовим платежем у розмірі 6080,00 грн.

Також встановлено, що на виконання зобов`язання за кредитним договором №9772298 від 12.06.2020 року ОСОБА_1 здійснила платежі: 12.07.2020 року у сумі 1080 грн; 08.08.2020 року у сумі 1008 грн.; 06.09.2020 року у сумі 1008 грн.; 05.10.2020 року у сумі 540 грн.; 20.10.2020 року у сумі 576 грн.; 05.11.2020 року у сумі 540 грн.; 20.11.2020 року у сумі 540 грн.; 02.12.2020 року у сумі 504 грн.; 19.12.2020 року у сумі 540 грн.; 03.01.2021 року у сумі 504 грн.; 17.01.2021 року у сумі 576 грн.; 02.02.2021 року у сумі 504 грн.; 15.02.2021 року у сумі 468 грн.; 28.02.2021 року у сумі 504 грн.; 15.03.2021 року у сумі 576 грн.; 31.03.2021 року у сумі 360 грн.; 08.04.2021 року у сумі 360 грн.; 19.04.2021 року у сумі 360 грн.; 29.04.2021 року у сумі 504 грн.; 14.05.2021 року у сумі 468 грн.- а всього на загальну суму -11520,00 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунку заборгованості.

Отже сторони встановили строк кредитування за кредитним договором 30 днів (до 12 липня 2020 року).

Однак, ТзОВ «Коллект Центр» просить стягнути з ОСОБА_1 кредитні кошти та проценти за користування кредитом за період після закінчення строку кредитування. Водночас у справі відсутні будь-які докази про те, що за відповідним зверненням (клопотанням) ОСОБА_1 було продовжено (пролонговано) строк кредитування.

Крім того, представником позивача заявлено з підстави, передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України позовні вимоги у розмірі 169,05 грн: інфляційні збитки 146,04 грн. + 3% річних 23,01 грн. Однак, враховуючи що відповідачкою ОСОБА_1 на виконання своїх зобов`язань по даному кредитному договору фактично було сплачено 11520,00 грн., що перевищує розмір зазначених позовних вимог ( сума надміру сплачених нею коштів становить: 11520 грн. - 6080 грн. = 5440 грн.), а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Отже, з огляду на те, що ОСОБА_1 на виконання зобов`язання за кредитним договором сплатила ТзОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» 11520,00 грн., у неї відсутній борг за цим договором.

Відтак, оскільки на час укладення ТОВ «Вердикт Капітал» і ТзОВ «Коллект Центр» договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 ОСОБА_1 виконала зобов`язання за кредитним договором, то це зобов`язання не перейшло до позивача як нового кредитора, а тому позов ТзОВ «Коллект Центр» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №9772298 від 12.06.2020 року, не підлягає задоволенню.

Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачки понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн. 00 коп., та 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору за поданням даного позову.

При вирішенні питання про стягнення понесених позивачем витрат на сплату судового збору та витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Частиною 2 ст.15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Так, позивачем до позовної заяви на підтвердження витрат на правову допомогу надано: копію договору №04/10-2024 про надання правової допомоги, укладеного 04.10.2024 року між ТзОВ "Коллект Цент" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 ; Тарифи на послуги фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 ; копія заявки про надання юридичної допомоги №19 від 01.01.2025 року; копія витягу з Акту №4 про надання юридичної допомоги від 31.01.2025 року; копія платіжної інструкції № від 18.02.2025 року про сплату ТзОВ "Коллект Цент" на рахунок ФОП ОСОБА_4 суми у розмірі 72000 грн. згідно договору №04/10-2024 про надання правової допомоги від 04.10.2024 року.

Однак, представником позивача по даній справі не були надані докази на підтвердження наявності у ФОП ОСОБА_4 повноважень адвоката.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2023 року у справі №757/13974/21-ц вказав, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням.

Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141ЦПК України(п. 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19).

За таких обставин в частині вимог про стягнення понесених витрат на правову допомогу слід відмовити.

Відповідно до положень з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково на суму 946 грн., відповідно з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог: заявлено вимоги на суму 27022,05 грн., що становить 100%, а задоволено вимоги у сумі 946 грн., що становить 3,5 %; сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., становить 100%, відповідно стягненню по сплаті судового збору підлягає сума у розмірі 84,78 грн., що становить 3,5 % від розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 15, 16, 512-514, 516, 526, 527, 530, 610, 612, 625, 634, 1046-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1084 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 79-81, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279, 354, п.15.5Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306, місто Київ, 01133) заборгованість за договорами № 9772298 від 12.06.2020 року, № -63354 від 07.04.2021 року у розмірі 946 (дев`ятсот сорок шість) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306, місто Київ, 01133) судовий збір в сумі 84 (вісімдесят чотири) грн. 78 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ратушенко О.М.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2025 року.