Справа № 641/7267/24
Провадження № 2/643/728/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Харченко А.М.

за участю секретаря Іщенко Ю.Д.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

16.10.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн., щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивує тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від цих відносин у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . дочка проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на час подання позовної заяви шлюб між ними не укладався. Практично з моменту народження і до сьогодні, відповідач участі у житті їхньої спільної дитини не приймає, місце його фактичного знаходження їй не відоме, на зв`язок виходить рідко та лише за її ініціативи. Також, майже одразу після народження та реєстрації їхньої спільної дитини, відповідач перестав з нею спілкуватись, брав участь у вихованні дитини мінімально та лише одразу після її народження, зараз спілкуватися з дитиною не вважає за необхідне, жодної матеріальної допомоги на спільну дитину вона від відповідача не отримувала протягом тривалого часу, тому вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Де зараз відповідач знаходиться, їй не відомо, разом вони не проживають, будь-яке спілкування не підтримують. На даний час між ними не досягнуто згоди щодо розміру та порядку надання матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, оскільки відповідач відмовляється виплачувати достатні та необхідні для розвитку дитини кошти. Через ряд негативних обставин у житті, враховуючи повномасштабне вторгнення росії на територію України, дитина має ряд фізичних захворювань, з якими вона, як мати, бориться одноосібно через те, що відповідач не допомагає. Дитина знаходиться на обліку в КНП «Міська дитяча лікарня №5» ХМР. У зв`язку з чим, лікарями призначено ряд вартісних ліків та препаратів, які вона купує самостійно. Для розвитку дитини вона прикладає всі свої зусилля, можливості та з повною відповідальністю ставиться до виховання та навчання дитини. Також, дитина навчається у Харківському приватному навчальному закладі «Сонечко», який є платним, з розвиваючими іграми, які також є платними, також в ньому надаються платні послуги з харчування тощо. Беручи до уваги зазначені факти, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати бездіяльність відповідача, як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Позивач надає суду частину документально підтверджених розрахунків фінансових трат, за період з 03.09.2024 до 08.10.2024 на суму 29363,00 грн., яку вона вважає середньою сумою витрат на дитину, адже ця сума може коливатися в бік збільшення через вищезазначені причини. Таким чином, необхідний та достатній для гармонійного розвитку дитини рівень вона самостійно забезпечити не зможе, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати, на її думку, аліменти у розмірі 10 000,00 грн. щомісяця, що є посильною сумою для останнього, та складає навіть менше, ніж половина необхідних витрат на спільну дитину, та яка (вказана сума коштів) допоможе забезпечити частину потреб на розвиток їхньої спільної з відповідачем дитини. При сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі, буде забезпечена рівність при несенні обов`язку утримання дитини між сторонами.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.10.2024 зазначену цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Московського районного суду м. Харкова.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2024, справу передано на розгляд судді Харченко А.М.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2024 відкрито провадження по цивільній справі за вказаним позовом, справу визначено розглядати за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.11.2024 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме: визнає аліменти у сумі 5 000, 00 грн., оскільки офіційно не працевлаштований, має непостійний мінливий заробіток. Крім того, між ним та позивачем була узгоджена сплата аліментів у позасудовому порядку у розмірі 5 000,00 грн. протягом півтора роки він сплачував аліменти на утримання дитини саме у визначеній сумі. Також, протягом всього періоду спілкувався та підтримував дитину і ніколи не відмовлявся від допомоги дитині, але в межах своїх можливостей. З його боку не було ініціативи залишати дитину без допомоги.

31.12.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мух К.Б. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила наступне. Твердження позивача, які зазначені у позовній заяві, є недостовірною інформацією. Так, позивач та відповідач дійсно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу певний час. За цей час у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У період з травня 2021 року по початок березня 2022 року сторони проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідним Договором оренди №1/803 від 01.05.2021. У зв`язку із початком бойових дій на території міста Харкова та Харківської області, відповідач та позивач разом із спільною дитиною вимушені були виїхати із м. Харків у західну частину України. До квітня 2023 року вони проживали разом із спільною дитиною на території декількох міст України. У цей період відповідач безумовно приймав участь у вихованні дитини та ніс витрати на її утримання. У квітні 2023 року позивач та відповідач припинили стосунки та спільне проживання. Після припинення стосунків, позивач разом із спільною дитиною переїхала в інше місце проживання. Відповідач систематично та регулярно перераховував грошові кошти на утримання спільної дитини на банківську картку позивача, що підтверджується квитанціями. Будь-яких спорів чи то щодо отримання грошових коштів, чи то щодо розміру грошових коштів на утримання спільної дитини, позивач жодного разу відповідачу не висловлювала, тому позовна заява про стягнення аліментів стала для відповідача неприємною несподіванкою. Відповідач регулярно має зустрічі зі своєю донькою, постійно спілкується з нею засобами мобільного зв`язку. Окрім того, позивачу добре відомо, де саме проживає відповідач, оскільки вона неодноразово приводила і забирала дитину саме за місце його проживання. Відповідач також перерахував позивачу аліменти за жовтень-листопад 2024 року. Отже, позивач вводить суд в оману, повідомляючи відомості, що зовсім не відповідають дійсності. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить 2563,00 грн. Позивач просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000, 00 грн. проте, такий розмір аліментів: у чотири рази перевищує прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років; не враховує матеріальне становище платника аліментів відповідача, який наразі є безробітнім; не враховує відсутність у платника аліментів Відповідача, відсутність у власності нерухомого майна. Обґрунтування позивачем аліментів у розмірі 10 000,00 грн. зумовлено, зокрема, оплатою за здобуття дошкільної освіти у Харківському приватному закладі «Сонечко» у розмірі 5 500,00 грн. за вересень 2024 року. З цього приводу зазначаємо наступне: Харківський приватний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Сонечко» Харківської області є приватним закладом дошкільної освіти. Отже, витрати на оплату приватного закладу дошкільної освіти не можна розглядати як витрати, що є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з цього приводу є позиція Верховного суду. Просила позовні вимоги задовольнити частково, у розмірі, що відповідає прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років. В решті позовних вимог відмовити.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мух К.Б. до суду надійшла заява, в якій вона просить розглядати зазначену цивільну справу у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 21.03.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мух Катерини Борисівни про розгляд цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

13.01.2025 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначила наступне. Вона вважає відзив таким, що не відповідає фактичним обставинам та має характер введення суду в оману з боку сторони відповідача. Відповідачем та його представником надано суду договір оренди приміщення, який вона побачила у відзиві вперше у житті, та який має ознаки підробки. У позовній заяві вона не оспорювала факт того, що вони десь жили утрьох, а також сумісні фотографії підтверджують лише той факт, що вона жодним чином не чинить перешкод у спілкуванні відповідача з донькою, тому докази не зрозуміло чого саме у вигляді договору оренди та фотографій мають нікчемний характер, який не відноситься до суті позову про аліменти, не спростовують факту наявності фінансових зобов`язань відповідача перед його донькою. Щодо нібито участі у вихованні спільної дитини зі сторони відповідача, відзив має неправдивий характер та вводить суд в оману, адже навіть шлюб між нею та відповідачем не було укладено через велику заборгованість відповідача перед кредитними установами та банками, а також через постійну відсутність коштів за весь час спільного проживання, вона змушена була вийти з декретної відпустки раніше встановленого Законом терміну, а саме: з 03.07.2023 року. До сьогоднішнього дня дитина знаходиться повністю на її утриманні. Щомісяця вона сплачує медичне страхування здоровя дитини, дитячий садок та харчування в ДНЗ, послуги логопеда та витрати на придбання ліків. Відповідач та його представник, на її погляд, свідомо вказують, що грошові кошти на дитячий садок витрачаються нею на її розсуд, тому що це приватний садок. При цьому відповідачу та його представнику відомо, що в Харкові немає безкоштовних садків з вільними місцями для дітей через військові дії, та це є загальновідомим фактом. Тому ця міра вимушена. Відповідач стверджує, що він наразі є безробітним, що не підтверджено документально та у зв`язку з чим нібито не може сплачувати аліменти у повному обсязі. Але, попри це, відповідач проживає в орендованій за гроші квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , при цьому має законне проживання за адресою АДРЕСА_4 . Та сам факт відсутності офіційної роботи не позбавляє батька від виконання своїх обов`язків, що по якійсь незрозумілій причині невідомі відповідачу. Просила задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі.

10.01.2025 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мух К.Б. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому вона зазначила наступне. Відповідач надав спільні фотографії з донькою, що були зроблені у різний час, щоб довести суду обставини того, що він з моменту народження доньки і до сьогодні, регулярно проводить з нею час та приймає участь у її вихованні. Такі обставини відповідач бажав встановити у судовому порядку у зв`язку із тим, що саме позивач у своїй позовній заяві вказувала, що нібито відповідач «брав участь у вихованні дитини мінімально та лише одразу після її народження, зараз спілкуватися з дитиною не вважає за необхідне». Обставини щодо участі відповідача у вихованні дитини мають істотне значення при визначені розміру аліментів, оскільки такі обставини підтверджують те, що відповідач, окрім аліментів, які він регулярно перераховував на рахунок позивача (у розмірі 5000 грн/щомісяця), також ніс додаткові витрати на дитину під час зустрічей з нею. Це говорить про те, що відповідач, з урахуванням свого матеріального становища, завжди готовий брати участь у фінансовому забезпеченні своєї дитини. Відповідач надав суду докази того, що він регулярно перераховував на банківську карту позивача грошові кошти на утримання спільної дитини. У позовній заяві позивач зазначила, що не знає, де зараз знаходиться відповідач, при цьому, у відповіді на відзив позивач зазначила, що їй відомі дві адреси відповідача. Позивач мала б довести суду можливість сплати відповідачем аліментів у тому розмірі, який вона просить. Зокрема, наявність певного доходу, наявність у власності нерухомого або рухомого майна, тощо. Проте, позивач не надала суду жодних доказів, на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 10000,00 грн. на місяць. Також, позивачем не доведено, що відповідач надавав згоду на укладення нею договору про надання послуг навчання дочки у приватному садочку. Просила позовні вимоги задовольнити частково, у розмірі, що відповідає прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років, в решті позовних вимог відмовити.

10.02.2025 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на заперечення, в якій вона зазначила наступне. Вважає заперечення такими, що не відповідають фактичним обставинам. Відповідачем та його представником зазначено те, що відповідач регулярно перераховував аліменти на рахунок позивачки в сумі 5000,00 грн. Однак, відповідач почав «регулярно» сплачувати аліменти, починаючи з 27.12.2024 року, а саме: вже після того, як було подано позовну заяву до суду. В грудні 2024 року від відповідача зараховано 15 000,00 грн. аліментів за такі місяці як: жовтень 2024 року, листопад 2024 року, грудень 2024 року. В січні лютому 2025 року регулярних перерахувань на аліменти ще не отримано. Позивач не має права надавати суду жодних доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у сумі 10 000,00 грн. на місяць через неможливість зробити жодних запитів про доходи відповідача «третьою особою» через законодавство України. Крім того, відповідач та його представник, посилаючись на спільні фотографії доньки та його самого, роблять висновок, що «таким чином, відповідач приймає участь у її вихованні». На її погляд, у відповідача дуже викривлене розуміння процесу виховання дитини, адже даний процес має дуже різносторонній характер активних дій з боку батьків, та не обмежується переводом певної суми грошей та спільним фотографуванням. Просила задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі.

10.02.2025 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мух К.Б. до суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вона зазначила наступне. Чинний ЦПК України не передбачає такого виду процесуального документу як відповідь на заперечення відповідача. Таким чином, «відповідь на заперечення відповідача» не є заявою по суті справи. Посилання позивача на те, що відповідач почав перераховувати аліменти на утримання малолітньої доньки лише після її звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, спростовуються матеріалами справи. Так, відповідач 20 листопада 2024 року надав суду квитанції про перерахування грошових коштів позивачу ще з 2023 року. Такі перерахунки були регулярними. Зокрема, за період 2023 2025 роки було зроблено більше 35 переказів грошових коштів, що говорить про їх регулярність.

Крім того, посилання позивача щодо відсутності права подавати докази на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у сумі 10000,00 грн. на місяць через неможливість зробити жодних запитів про доходи відповідача «третьою особою» через законодавство України, взагалі є нісенітницею. Так, позивач має обов`язок надати суду докази на підтвердження своїх вимог, зокрема, і в частині, що стосується розміру аліментів. Цей обов`язок прямо випливає з норм ЦПК України. Щодо відсутності «права подавати докази», а правильніше було б вказати «можливості отримати відповідні докази», то зазначають, що відповідно до ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Проте, позивач із відповідною заявою про витребування доказів до суду не зверталася. Більш того, позивач не надала суду жодних доказів того, що вона хоча б кудись зверталася, щоб отримати необхідні докази. Отже, бездіяльність позивача в частині збору та подачі до суду доказів не може розглядатися як «неможливість подачі доказів через законодавство України». Також, позивач неодноразово заявляла про те, що договір оренди житлового приміщення вона не бачила раніше, та що він укладений пізніше дати, що у ньому зазначена. Так, дійсно договір має помилку у даті, проте сам позивач не заперечувала той факт, що вона дійсно разом із дитиною проживала у цій квартирі разом з відповідачем до 2023 року, тобто, до досягнення дитиною майже 2-х років. Отже, доводи, що викладені Позивачкою в позовній заяві є неправдивими в частині того, що відповідач «майже одразу після народження та реєстрації нашої спільної дитини, відповідач перестав зі мною спілкуватися, брав участь у вихованні дитини мінімально та лише одразу після її народження, зараз спілкуватися з дитиною не вважає за необхідне, жодної матеріальної допомоги на спільну дитину я від відповідача не отримувала на протязі тривалого часу, тому я вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Де зараз відповідач знаходиться, мені не відомо, разом не проживаємо, будь-яке спілкування не підтримуємо». Просила позовні вимоги задовольнити частково, у розмірі, що відповідає прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років, в решті позовних вимог відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, але перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від яких мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина залишається проживати з позивачем та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає періодично, що підтверджується ксерокопіями квитанцій, що додані до відзиву.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 року, установити з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня; осіб, які втратили працездатність, який застосовується для визначення розміру доплати за проживання на територіях радіоактивного забруднення, в тому числі за рішеннями суду, - 1600 гривень.

Таким чином, виходячи з мінімального розміру аліментів, встановлених СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років на цей час не може бути меншим, ніж 2563 гривні.

На підставі викладеного, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. 00 коп., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16 жовтня 2024 року.

В іншій частині позовних вимог суд відмовляє в зв`язку з недоведеністю їх позивачем.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 1 211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 264-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце народження: с. Десна Козелецького району Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце народження: смт Старий Салтів Вовчанського району Харківської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. 00 коп., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16 жовтня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце народження: с. Десна Козелецького району Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , судовий збір в дохід держави в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя Харченко А.М.