Провадження № 2/185/1416/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідачів: Бодрової Ю.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Павлограда у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство внутрішніх справ України, про встановлення факту, що має юридичне значення-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство внутрішніх справ України, про встановлення факту, що має юридичне значення, у подальшому уточнивши його, в якому просить суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 22 травня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позиція позивача

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона з 13.06.2018 перебувала у зареєстрованих шлюбних відносинах зі ОСОБА_6 . У зв`язку з притягненням її чоловіка до кримінальної відповідальності, з яким вона працювала на одному підприємстві, щоб її не звільнили з роботи, ними було прийнято рішення про розлучення. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.05.2023 року шлюб між ними було розірвано, але фактичні шлюбні відносини між ними не припинялися до самої смерті чоловіка, з правами та обов`язками притаманними подружжю. За місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, виховували спільну дочку. Її чоловік був військовослужбовцем, та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, захищаючи Батьківщину. У зв`язку із загибеллю її чоловіка, прийнято рішення про виплату грошової допомоги 15 000 000,00 грн членам сім`ї військовослужбовця та батькам. До членів сім`ї військовослужбовця відносяться також особи, які проживали з померлим однією сім`єю, як чоловік та жінка, якщо цей факт встановлений в судовому порядку. Тому, встановлення зазначеного юридичного факту їй необхідно для отримання зазначеної виплати.

Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.11.2024 року відкрито провадження по справі та справа призначена для розгляду у порядку загального позовного провадження, а також витребувано з Першої павлоградської державної нотаріальної контори Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була надана суду 25.11.2024 року.

Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачами надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачі не визнають позовні вимоги позивачки та просять у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву посилаються на те, що шлюб між позивачкою та померлим ОСОБА_6 був розірваний на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.05.2023 року. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивачка зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені, причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, вважала, що сім`я розпалась остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Крім того, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 року, за позовом позивачки були стягнуті аліменти з померлого на її користь та на її утримання у розмірі 1/6 частини, до досягнення дитиною трирічного віку, а також на утримання їх дочки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частини, до повноліття. Звертаючись до суду позивачка вказувала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та її не надає, дитина перебуває повністю на її утриманні. Також позивачка, разом з дитиною перетинала кордон, у зв`язку з початком збройної агресії з боку російської федерації, та перебувала за кордоном з лютого по жовтень 2022 року, що спростовує факт проживання однією сім`єю встановлений довідкою про сумісне проживання від 24.10.2024 року. Крім того, з наданих скріншотів переписки між особами, не можливо встановити авторів цієї переписки, що свідчить про те, що зазначені докази є недопустимими.

У судовому засіданні позивачка підтримала у повному обсязі свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити на доводах та підставах, викладених у позові. Крім того, зазначала, що розірвання шлюбу між нею та померлим носило штучно створений характер, так як її чоловік був засуджений за крадіжку на зазначеному підприємстві, що могло спричинити для неї негативні наслідки на цьому підприємстві, де вона залишалася працювати. Тоді, як у їх особистих відносинах та спільному проживанні, як подружжя, нічого не змінювалось.

Представник відповідачів - адвокат Бодрова Ю.О. у судовому засіданні просила у задоволенні позовних вимог позивачки відмовити у повному обсязі на доводах та підставах, викладених у відзиві.

Представник Міністерства внутрішніх справ України у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, причини не явки суду не відомі.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які є сусідами за місцем проживання позивачки та померлого за адресою: АДРЕСА_1 , та, які підписували довідку про сумісне їх проживання від 24.10.2024 року, у судовому засіданні підтвердили той факт, що подружжя проживали разом, з дитиною, та вели спільне господарство за зазначеною адресою. За поведінкою подружжя, вони були дуже близькі, любили один одного, також доводили суду, що вони б ніколи не могли збагнути, що шлюб між ними був розірваний. Прощання із захисником також відбувалось за місцем проживання подружжя.

Фактичні обставини, встановлені судом

Матеріалами справи встановлено, що позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 13.06.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 13.06.2018 Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Подружжя мають дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 16.05.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.05.2023 року (цивільна справа № 185/10932/22) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано.

Крім того, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.12.2020 року (цивільна справа № 185/8107/20) зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 , на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнуті аліменти у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 листопада 2020 року та до досягнення дитиною повноліття; а також стягнуті зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 , на її утримання, аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 19 листопада 2020 року та до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ОСОБА_1 , разом з дитиною ОСОБА_7 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , з 30 листопада 2022, відповідно до витягів з реєстру Павлоградської територіальної громади за № 2022/001570941, № 2022/001571009 від 30.11.2022 року.

Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_3 № 20 від 21.02.2024 року, ОСОБА_6 , був зареєстрований за адресою військової частини НОМЕР_3 : АДРЕСА_2 , в період з 24.10.2005 року по теперішній час (гуртожиток військової частини).

Проте, як вбачається з вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.02.2023 року (справа № 185/784/23) за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 4 ст. 185 КК України, останній проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а також працював з 09.06.2020 до 11.02.2022 на посаді майстра виробничої дільниці спорядження утилізації зберігання ракетних корпусів двигунів виробництва № 1 ДП «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод».

Крім того, як вбачається з довідки ОСББ «Центральна, 67» про сумісне проживання від 24.10.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживала зі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , з вересня 2014 року по лютий 2024 року.

Відповідно до довідки ДП «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» № 42 від 20.03.2025 ОСОБА_1 працює на зазначеному підприємстві з 28.01.2014 в якості провідного бухгалтера.

ОСОБА_6 , старший лейтенант, з 19.03.2022 року проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді командира ІНФОРМАЦІЯ_8 військової частини НОМЕР_5 .

Відповідно до постанови № 29 від 14.03.2024 року Медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВСУ по Дніпропетровській області встановлено, що травма (вибухова травма, з залученням декількох ділянок тіла) призвела до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , та причина смерті, пов`язана із захистом Батьківщини.

Згідно довідки про причину смерті Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи ДОР № 903м/486л від 23.02.2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: вибухова травма внаслідок військових дій.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 42 років, у м. Терни, Краматорського району, Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 27.02.2024 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до акту ОСББ «Центральна, 67», затвердженого 24.10.2024 Головою правління ОСББ - Шевченко О., 24 лютого 2024 року о 10-00 год відбулася прощальна церемонія з мешканцем квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_6 , 1981 року народження, який загинув під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_2 . Прощальна церемонія відбулася біля ІІ під`їзду будинку АДРЕСА_4 .

Як вбачається з наказу командира військової частини НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 № 1384 від 23.07.2024, Комісією Головного управління НГУ було прийнято рішення про призначення членам сім`ї, батькам загиблого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану старшого лейтенанта ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у наступних розмірах: батькові - ОСОБА_3 (1/4 частки) 3 750 000,00 грн; матері - ОСОБА_4 (1/4 частки) 3 750 000,00 грн; доньці - ОСОБА_7 (1/4частки) 3 750 000,00 грн.

Крім того, як вбачається з наказу командира військової частини НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 № 547 від 24.02.2025, на підставі рішення комісії Головного управління НГУ, доведеного листом від 12.02.2025 № 27/13/3-3797-2025, щодо призначення членам сім`ї, батькам загиблого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану старшого лейтенанта ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» було прийнято рішення про призначення у наступних розмірах: синові - ОСОБА_5 (1/4 частки) 3 750 000,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 отримують виплати з призначеної одноразової грошової виплати, у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 .

Крім того, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 заведена спадкова справа № 447/2024 від 29.05.2024 року у Першій Павлоградській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області, відповідно до якої із заявами про прийняття спадщини звернулись: батько - ОСОБА_3 ; мати - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (син) відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 .

Як вбачається із поданих заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори, спадкоємці вказували на те, що померлий їх син ОСОБА_6 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , і його спадкове майно складалося із грошових коштів, які зберігалися на рахунках померлого у банківських установах.

З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно ОСОБА_6 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , де залишаються проживати позивачка та їх дитина до наступного часу.

У судовому засідання позивачка доводила суду, що подружні сімейні стосунки між нею та чоловіком після їх розлучення не переривалися, а носили штучно створений характер, у зв`язку з існуванням відносно чоловіка обвинувачення за крадіжку на підприємстві, на якому вона також працювала, що могло спричинити для неї негативні наслідки.

Зі скріншотів переписки між чоловіком на ім`я « ОСОБА_10 » та позивачкою, зроблених із мобільного її телефону, вбачається, що спілкування між особами проходить, як між близькими та рідними особами, притаманними подружжю, у виразах турботи та любові, з обговоренням матеріальної підтримки сім`ї з боку чоловіка, зі зробленими селфі-фото померлого, позивачки та дитини, з датами такого спілкування: 19.04.2023, 30.08.2023, 06.09.2023, 07.09.2023, 20.09.2023, 21.09.2023, 22.09.2023, 18.12.2023, 01.01.2024, 08.02.2024, 11.02.2024, 16.02.2024, 17.02.2024, 18.02.2024, 19.02.2024.

Крім того, суд враховує покази свідків, сусідів за місцем проживання позивачки та померлого, які підтвердили той факт, що подружжя проживали разом, з дитиною, та вели спільне господарство, як сім`я, за адресою: АДРЕСА_1 , з вересня 2014 року по лютий 2024 року, які також доводили суду, що вони б ніколи не могли збагнути, що шлюб між позивачкою та померлим був розірваний, так як, спостерігаючи за поведінкою подружжя, вони були дуже близькі, любили та турбувались один про одного. І прощання з захисником України проводилось за його місцем проживання.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини першої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім' єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Відповідно до ч. 4 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» визначено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", визначається відповідно до абзацу другого підпункту "а" пункту 1 статті 16-2 зазначеного Закону.

Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, або особам, зазначеним у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням положень абзаців четвертого і п`ятого цього пункту.

Розподіл часток одноразової грошової допомоги у разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, або відмови однієї з осіб, зазначених у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", від отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у трирічний строк з дня виникнення права на отримання допомоги не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до вимог статті 118-3 Кодексу цивільного захисту України, статті 100 Закону України "Про Національну поліцію" та статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

У постанові Верховного Суду від 29 травня 2023 року у справі №175/2319/22 зроблено висновок, що заява про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та встановлення факту смерті у певний час не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, а саме виникнення у заявника права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а також права на спадкування за законом майна померлого спадкодавця, що є окремим предметом доказування.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, змін або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у даній справі вплине на кількість осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги та відповідно на її розмір для кожної особи, яка має на неї право, тобто встановлення такого юридичного факту пов`язане з наступним вирішенням спору про право, що відповідно є підставою для розгляду зазначеної справи в порядку позовного провадження.

Правила статті 3 СК України визначають те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання осіб сім`єю без наявності інших ознак сім`ї.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність у осіб особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

Належними та допустимими доказами проживання осіб однією сім`єю відповідно до вимог статей 77-78 ЦПК України є, зокрема: довідки з місця проживання; свідчення свідків; спільні фото, листи ділового та особистого характеру тощо; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що особи вважали себе сім`єю, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На спростування доводів щодо не допустимості доказів спілкування між позивачкою та померлим, суд зазначає, що представник відповідачів не скористалась своїм правом щодо доведеності певними способами доказування своїх заперечень стосовно авторизації переписки, а обмежилась лише їх запереченнями, а тому, суд зазначені доводи представника не приймає до уваги.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Суд не приймає доводи представника відповідачів, що відсутність позивачки та дитини на території України у період зареєстрованих шлюбних відносин з 07.03.2022 до 05.09.2022 може свідчити про те, що подружжя не проживали разом, виходячи з того, що виїзд за кордон дружини померлого, разом з дитиною, був обумовлений військовою агресією російської федерації проти України, що є поважної причиною не проживання подружжя спільно.

Відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

З доводами представника відповідачів про те, що при розірванні шлюбу між подружжям та стягнення аліментів, мали місце факти, на які вказувала сама позивачка при подачі позовів, а саме: спільне життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені, причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, розпад сім`ї та неналежне матеріальне забезпечення батьком дитини, які повинні враховуватися судом при ухваленні рішення, суд не погоджується, так як ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , після розірвання шлюбу, були вільні у своїх правах щодо продовження проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Інші доводи представника відповідачів щодо підстав для відмови у позові зводяться нею до переоцінки доказів, отриманих судом при розгляді справи, а тому суд їх не приймає до уваги.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

З огляду на викладене, встановивши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , після розірвання шлюбу не втратили інтерес до сімейних відносин, проживали разом за однією адресою, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, несли взаємні права та обов`язки, як подружжя, піклувалися один про одного, що підтверджується показами свідків, особистою перепискою, актом та довідкою ОСББ «Центральна, 67», приходжу до висновку про наявність підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 22 травня 2023 року (день ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ) до 19 лютого 2024 року (день смерті ОСОБА_6 ).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство внутрішніх справ України, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 22 травня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .

Відповідач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 .

Відповідач - ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 .

Відповідач - ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 .

Третя особа - Міністерство внутрішніх справ України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 00032684.

Повний текст рішення складено 10 квітня 2025 року.

Суддя В.М. Бондаренко