Справа № 127/9841/25
Провадження № 2-о/127/161/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.

за участю секретаря судового засідання Поляруш І.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

УСТАНОВИВ:

У березні 2025 із заявою до суду звернувся ОСОБА_1 , який просив видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 та встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього такі обов?язки: заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 наближатися менш, ніж 200 м до місця проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 , а також роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, йому невідомому, переслідувати та у будь-який спосіб спілкуватися з ним; - заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв?язку, особисто і через третіх осіб. Мотивував заявлені вимоги тим, що кривдник ОСОБА_3 є сином заявника. У період з 2019 по 2025 заявник періодично зазнає насилля психологічного характеру від сина і у зв`язку з цим він був змушений звертатися до органів поліції. Дані звернення не дали результату це і стало причиною звернення з заявою про видачу обмежувального припису.

Ухвалою суду від 28.03.2025 провадження у справі відкрито.

Заявник суду пояснив, що він тривалий час зазнавав насилля психологічного характеру від сина ОСОБА_3 . Оскільки син зловживає спиртними напоями то часто виникають суперечки на побутовому підґрунті. Конфлікти проявляються у словеснмх перепалках, погрозах, нецензурній лайці. Також ОСОБА_3 заволодів телефоном заявника без його дозволу та продав його, тому він зазнає і економічного насилля. Заявник побоюється за своє здоров`я та здоров`я дружини. Вказав, що син неодноразово лікувався у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О. І. Ющенка ВОР», на період лікування та після синові стає легше. Повідомив, що будинок по АДРЕСА_1 належить йому та дружині на праві власності. Син в цьому помешканні не зареєстрований. На вулиці чи в інших місцях син поводить себе спокійно, прояв відбувається агресії лише дома. ОСОБА_4 не знає номеру його телефону.

У судовому засіданні представник заявниці просив задовольнити заявлені вимоги із підстав наведених у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд дослідивши надані докази установив, ОСОБА_5 є особою пенсійного віку, та проживає по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 є сином заявника.

У період з 2019 по 2025 рік ОСОБА_1 неодноразово звертався до органу поліції із повідомленнями про вчинення сином ОСОБА_3 домашнього насилля відносно нього, усього тринадцять раз.

У вересні постановою Вінницького міського суду Вінницької області закрито провадження відносно ОСОБА_3 за адміністративним правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення до відповідальності. Так згідно обставин справи, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 19.10 год., за місцем свого проживання вчинив сварку із своїм батьком ОСОБА_1 , що виражалось в образі нецензурною лайкою, штовханням та погрозами фізичною розправою.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.07.2023 ОСОБА_3 визнано винним у правопорушенні передбаченому ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено штраф. Згідно обставин справи ОСОБА_3 05.06.2023 о 06:50 год. по АДРЕСА_1 , вчинив діяння психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_1 , а саме: нецензурно виражався, вчинив психологічний тиск та погрожував фізичною розправою, чим міг завдати шкоди його психологічному здоров`ю.

28.12.2025 постановою Вінницького міського суду Вінницької області, справа №127/38593/23, ОСОБА_3 визнано винним у правопорушенні передбаченому ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Згідно обставин справи 01.12.2023 року близько 19:00 год. ОСОБА_3 за місцем свого проживання вчинив психологічне та фізичне насильство відносно свого батька ОСОБА_1 , ображав його та декілька разів ударив.

17.12.2023 близько 15 год. 30 хв. громадянин ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно батька, громадянина ОСОБА_1 , а саме забрав його мобільний телефон та відмовлявся його повернути. По вказаному факту працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2024 ОСОБА_3 визнано винним у правопорушенні передбаченому ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

06.01.2024 року о 20:05 год. ОСОБА_3 за місцем свого проживання вчинив психологічне та фізичне насильство відносно свого батька ОСОБА_1 , виражався до останнього нецензурною лайкою, погрожував йому фізичною розправою, виганяв з дому, штовхав, намагався ударити, погрожував фізичною розправою. Крім цього, ОСОБА_3 виражався нецензурною лайкою в громадському місці та вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського, на законну вимогу поліцейського припинити правопорушення не реагував, виражався в грубій формі до поліцейських, шарпав за формений одяг.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2024 ОСОБА_3 визнано винним у правопорушеннях передбачених ст. 173, ч. 2 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП.

05 лютого 2025 року близько о 18:00 год. в 1-му АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_1 , а саме перебував у п`яному вигляді, виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим міг завдати шкоду психологічному здоров`ю останнього. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2025 ОСОБА_3 визнано винним у правопорушенні передбаченому ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відносно заінтересованої особи ОСОБА_3 неодноразово виносилися термінові заборонні приписи, які забороняли йому в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 .

Відносно ОСОБА_3 органами поліції складалися протоколи про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення у зв`язку із вчиненням психологічного насилля відносно заявника.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 81 ЦПК України).

З огляду на пояснення заявника, доданих доказів суд вирішив задовольнити вимоги частково. Оскільки заявник систематично потерпає від домашнього насилля, що здійснюється ОСОБА_3 , що спричиняє душевні хвилювання заявнику, суд вирішив видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 та встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього такі обов?язки: заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволені решти заявлених вимог суд відмовляє з огляду на те, що у судовому засіданні та в матеріалах справи не знайшло свого підтвердження факт розшуку або переслідування ОСОБА_3 заявника, також якихось погроз, які би надходили через телефонні засоби або листами. Судом встановлено, що конфлікти виникають лише вдома по АДРЕСА_1 . Інших ризиків у судовому засіданні не встановлено. З огляду на це суд відмовляє у решті заявлених вимог.

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.1, ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 263-265, 273, 350-6 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 (шість) місяців.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 04.04.2025

Суддя: