Справа №403/26/25 провадження № 2/403/228/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Муляві В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі по тексту рішення - ТОВ «Діджи Фінанс») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 43250 грн. 00 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту складає 10000 грн. 00 коп., за процентами - 32250 грн. 00 коп. та за комісійною винагородою - 1000,00 грн..

Позов обгрунтовується тим, що 28 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по тексту рішення - ТОВ «Мілоан»), як кредитодавцем, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, у порядку ст.ст.11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію» був укладений кредитний договір №3560408, за яким відповідачу на підставі платіжного доручення на картковий рахунок були перераховані кредитні кошти в сумі 10000,00 грн.. Вказаний кредитний договір був підписаний ОСОБА_1 електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий повідомленням (SMS) на номер мобільного телефону, вказаний нею при укладенні договору, після ідентифікації особи відповідача в інформаційній системі кредитодавця та заповнення нею заявки на отримання кредиту №3560408. Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а також заміну у порядку укладення договору відступлення права вимоги №12Т від 11 листопада 2021 року сторони кредитора у договорі №3560408 від 28 липня 2021 року з ТОВ «Мілоан» на ТОВ «Діджи Фінанс», позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь зазначену вище суму заборгованості.

З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн..

Згідно з відзивом на позовну заяву, поданого представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Зачепіло З.Я. 13 лютого 2025 року в межах встановленого судом 15-денного строку, остання прохала суд відмовити в задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

На обгрунтування своїх заперечень проти позову зазначила про те, що в матеріалах справи відсутні первинні документи, які підтверджують видачу кредитних коштів ОСОБА_1 , і суду не надані будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за договором №3560408 від 28 липня 2021 року відповідно до вимог ст.ст.526, 1046, 1054 та 1088 ЦК України, а саме: розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Крім того, наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості не містить жодного підтвердження реальності господарської операції; з нього не можна вирахувати: коли заборгованість була переведена у прострочену; який був порядок нарахування відсотків та в якому розмірі, чи були сплати з боку відповідача тощо. З огляду на викладене, розрахунок заборгованості є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки є внутрішнім документом установи і не містить відомостей, які б дозволили суду перевірити правильність нарахування відсотків позивачем. Також вважала безпідставним нарахування позивачем процентів за користування кредитом у розмірі 32250,00 грн., оскільки після закінчення строку кредитування, який становить 15 днів, у позикодавця були відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Щодо визначеного позивачем розміру витрат на правову допомогу в сумі 6000,00 грн., вважала її завищеною, неспівмірною із складністю справи та такою, що підлягає зменшенню, з огляду на те, що: предмет спору у справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних; обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому для підготовки правової позиції у справі та написання позовної заяви представником позивача не витрачено багато часу (а.с.56-60).

У поданій до суду 14 лютого 2025 року відповіді на відзив представником ТОВ «Діджи Фінанс» зазначено про те, що на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів позивачем була надана копія платіжного доручення №52338549 від 28 липня 2021 року, що є первинним банківським документом та підтверджує надання кредитних коштів на зазначену відповідачем платіжну картку. Такі умови перерахування коштів були погоджені сторонами при укладенні кредитного договору. Одночасно з цим, заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, представник відповідача не був позбавлений можливості надати банківську інформацію на підтвердження своїх доводів щодо неотримання відповідачем кредитних коштів з урахуванням того, що відповідач має безперешкодний та повний доступ до таких даних, як клієнт. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача містить період та складові суми заборгованості, зокрема відомості про щоденні нарахування відповідно до умов кредитного договору, в тому числі і з урахуванням умов, якими сторони договору передбачили порядок продовження строку договору та нарахування процентів за користування кредитом (п.2.3.1.2 договору). Враховуючи, що позивач разом з позовом надав до суду всі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги, які підтверджують співмірність та справедливість витрат на таку допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача (а.с.65-71).

ІІ. Заяви та клопотання.

Представник ТОВ «Діджи Фінанс» згідно письмового клопотання, викладеного в прохальній частині позовної заяви та клопотання від 28 січня 2025 року, прохав провести розгляд справи без участі представника позивача та у разі неявки в судове засідання відповідача - провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення (а.с.8, 53).

Представник позивача згідно письмового клопотання, викладеного в прохальній частині позовної заяви, прохав суд розглянути цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних доказів та матеріалів (а.с.8).

Згідно письмового клопотання представник позивача прохав суд витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» письмові докази на підтвердження належності ОСОБА_1 платіжної картки НОМЕР_1 *46 та виписку про рух коштів з карткового рахунку, відкритого до цієї платіжної картки за період з 28 липня по 31 липня 2021 року з відображенням часу зарахування коштів (а.с.70-71).

Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 та її представника в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за їх відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, а також заперечення на відповідь на відзив позивача ТОВ «Діджи Фінанс» на дату проведення судового засідання 01 квітня 2025 року не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 24 січня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.45-46).

Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року клопотання представника позивача про витребування письмових доказів задоволено частково та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 *46 відповідача ОСОБА_1 за період з 28 липня по 31 липня 2021 року включно. В задоволенні клопотання в іншій частині - відмовлено (а.с.74).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

28 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір про споживчий кредит №3560408 (індивідуальна частина) (далі - Договір, кредитний договір, договір №3560408), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі шляхом підписання відповідачем розміщеного в її особистому кабінеті, створеному на сайті кредитодавця, проекту кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого їй Товариством електронним повідомленням (SMS) на зазначений позичальником номер мобільного телефону НОМЕР_2 (п.6.1, 6.2 Договору) (а.с.35-40).

Згідно умов укладеного Договору (пункти 1.1, 1.2, 2.1) кредитодавець ТОВ «Мілоан» зобов'язується надати відповідачу, як позичальнику, на умовах визначених цим Договором, грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 10000 грн. 00 коп. шляхом їх переказу на картковий рахунок позичальника, а відповідач ОСОБА_1 зобов'язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 Договору термін (а.с.28).

Судом встановлено, що за умовами Договору: 1) кредитний договір укладений строком на 15 днів - з 28 липня 2021 року (пункт 1.3); 2) термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів завершується 12 серпня 2021 року (пункт 1.4); 3) комісія за надання кредиту - 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00% від суми кредиту одноразово (пункт 1.5.1); 4) проценти за користування кредитом: 2250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2); 5) стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6).

Крім того, за змістом узгоджених сторонами умов Договору (пункти 2.2.1 та 2.2.2) позичальник сплачує кредитодавцю комісію та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.3 Договору, в термін (дату), вказаний в п.1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною в п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною в п.1.6 Договору.

Згідно з пунктом 2.2.2 Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.

Зі змісту кредитного договору також вбачається узгодження сторонами умов щодо продовження строку кредитування: 1) пролонгація на пільгових умовах, яка передбачає право позичальника неодноразово продовжувати строк кредитування за умови сплати комісії за управління та обслуговування кредиту та певної частки заборгованості по кредиту (пункт 2.3.1.1 Договору); 2) пролонгація на стандартних (базових) умовах, яка передбачає право позичальника збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування та яке відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів (а.с.35 зворот).

При цьому пунктом 4.2 Договору, що міститься у розділі «Відповідальність сторін», передбачено право кредитодавця у разі прострочення позичальником зобов'язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору нараховувати, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.5.3 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов'язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору (а.с.37 зворот).

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що цей Договір складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов'язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору (а.с.38 зворот).

28 липня 2021 року ТОВ «Мілоан» на виконання умов Договору було здійснено переказ грошових коштів в сумі 10000 грн. 00 коп. на картковий рахунок отримувача ОСОБА_1 за № НОМЕР_3 , що відповідає сумі кредиту та способу надання кредиту згідно з п.п.1.2, 2.1 Договору та підтверджується платіжним дорученням №52338549 від 28 липня 2021 року про переказ коштів згідно договору №3560408 (а.с.10).

Факт надання ТОВ «Мілоан» відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 10000,00 грн. підтверджується також випискою по рахунку № НОМЕР_4 , наданою АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається зарахування 28 липня 2021 року на вказаний рахунок ОСОБА_1 грошових коштів в зазначеному вище розмірі, з коментарем платіжної операції: «Виплата займа Мілоан» (а.с.90).

Враховуючи дату підписання відповідачем Договору в електронній формі та дату перерахування грошових коштів на її картковий рахунок, укладений сторонами кредитний договір набув чинності 28 липня 2021 року.

Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №3560408 за період з 28 липня 2021 року по 11 жовтня 2021 року первісним кредитором ТОВ «Мілоан» здійснювалось щоденне нарахування процентів: 1) згідно п.1.5.2 Договору в розмірі по 150,00 грн. (з 28 липня по 12 серпня 2021 року) та 2) згідно п.1.6. 2.3.1.2 Договору по 500,00 грн. (з 13 серпня по 11 жовтня 2021 року) (а.с.22).

Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення нею 28 липня 2021 року кредитного договору та отримання за ним кредитних коштів у зазначеному вище розмірі.

Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом повністю або частково відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду також надано не було.

Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

11 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «Діджи Фінанс» (новий кредитор) було укладено договір відступлення прав вимоги №12Т, за яким кредитор передав (відступив) новому кредитору за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей (пункти 1.1 та 6.2.3) (а.с.24-28).

Як вбачається із витягу з Реєстру боржників до договору №12Т від 11 листопада 2021 року та Акту приймання-передачі вказаного реєстру боржників від 11 листопада 2021 року, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3560408 від 28 липня 2021 року на загальну суму заборгованості 43250,00 грн. (а.с.21, 31 зворот).

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України)..

Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі.

За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.

Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Судом встановлено, що договір про споживчий кредит №3560408 від 28 липня 2021 року був підписаний відповідачем по справі ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого ТОВ «Мілоан» на номер мобільного телефону відповідача: НОМЕР_2 у вигляді смс-повідомлення, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами.

В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання нею одноразового ідентифікатора у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим.

Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.

Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «Діджи Фінанс» щодо здійснення саме відповідачем ОСОБА_1 електронного підпису кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора суду надано не було.

Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, з урахуванням викладеного, включення позивачем до загальної суми заборгованості за кредитом заборгованості по комісії за надання кредиту - 1000 грн. 00 коп. (пункт 1.5.1 Договору), нарахування якої кредитодавцем відповідає положенням ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», є правомірним.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що згідно умов укладеного відповідачем ОСОБА_1 договору про споживчий кредит №3560408 від 28 липня 2021 року, остання отримала від ТОВ «Мілоан» в якості кредиту грошові кошти в сумі 10000 грн.00 коп., однак своїх зобов'язань за вказаним договором щодо повернення кредиту, сплати щомісячних процентів за користування ним та комісії не виконувала належним чином, внаслідок чого станом на 11 жовтня 2021 року в неї виникла заборгованість у загальному розмірі 43250 грн. 00 коп., з яких: 10000 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 32250грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками та 1000,00 грн. - заборгованість зі сплати комісії.

Наведений позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору щодо розміру та строку сплати відповідачем передбачених ним платежів, в тому числі і щодо нарахування щоденних процентів згідно з умовами Договору, а саме: 1) по 150,00 грн. в день (1.50% від 10000,00 грн.) в період з 28 липня по 12 серпня включно, що становить в загальній сумі 2250,00 грн. (150,00 грн. х 15 днів) та відповідає пункту 1.5.2 Договору; 2) по 500,00 грн. в день (5.00% від 10000,00 грн.) в період з 13 серпня по 11 жовтня 2021 року, що становить в загальній сумі 30000,00 грн. (500,00 грн. х 60 днів) та відповідає пунктам 1.6 та 2.3.1.2 Договору; 3) 1000,00 грн. комісії (10.00% від 10000,00 грн.), що нараховується одноразово відповідно до п.1.5.1 Договору; 4) загальна сума заборгованості 43250,00 грн. (10000,00 грн. (тіло кредиту) + 2250,00 грн. (проценти згідно з п.1.5.2 Договору) + 30000,00 грн. (проценти згідно з п.1.6 та п.2.3.1.2 Договору) + 1000,00 (комісія)).

З огляду на викладене, наведені представником відповідача у відзиві на позовну заяву доводи не беруться судом до уваги при вирішенні спору, оскільки: 1) матеріали цивільної справи містять належні, допустимі та достатні в своїй сукупності докази на підтвердження факту перерахування первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та отримання відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 10000,00 грн. за договором про споживчий кредит №3560408 від 28 липня 2021 року, що свідчить про його укладеність та виникнення у відповідача ОСОБА_1 обов'язку виконання його умов згідно з п.7.1 Договору, в тому числі і щодо повернення суми кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитними коштами; 2) наданий позивачем розрахунок заборгованості містить: складові заборгованості (тіло кредиту, комісія та проценти), період нарахування процентів з 28 липня по 11 жовтня 2021 року, періодичність їх нарахування (щоденно), розмір процентів (з посиланням на відповідні пункти договору, які передбачають розміри процентних ставок, за якими здійснювалось таке нарахування), а тому береться судом до уваги, як такий, що грунтується на наявних у справах доказах (договорі №3560408 від 28 липня 2021 року, виписці по картковому рахунку № НОМЕР_4 за період з 28 по 31 липня 2021 року, платіжному дорученні про перерахунок ОСОБА_1 грошових коштів від 28 липня 2021 року), оцінених судом у відповідності до ст.89 ЦПК України як таких, що підтверджують заявлену позивачем до стягнення суму заборгованості відповідача ОСОБА_1 ..

При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі ОСОБА_1 та її представником не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості та її розміру.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов'язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору про споживчий кредит №3560408 від 28 липня 2021 року, укладеного між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 , а також договору відступлення прав вимоги №12Т від 11 листопада 2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс».

Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними.

Отже, набуття позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги заборгованості за договором №3560408 від 28 липня 2021 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була.

Судом також враховується, що кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, дії позивача, як фінансової установи, щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитм і її розміру.

На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов'язань за договором про споживчий кредит №3560408 від 28 липня 2021 року щодо повернення всієї суми кредиту та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування кредитом та комісії), право грошової вимоги за яким у встановленому законом порядку було набуте позивачем на підставі договору відступлення прав вимоги №12Т від 11 листопада 2021 року, та приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за вказаним вище кредитним договором в сумі 43250 грн. 00 коп..

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду з позовною вимогою майнового характеру, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с.1).

З огляду на викладене, враховуючи задоволення судом позову в повному обсязі, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «Діджи Фінанс» грошові кошти по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., які були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У поданій до суду позовній заяві представником ТОВ «Діджи Фінанс» зазначено про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомоги в розмірі 6000,00 грн..

На підтвердження зазначеного розміру понесених ТОВ «Діджи Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача були надані копії: 1) договору №42649746 про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс», як клієнтом, та адвокатом Стародуб І.В., яким визначено, що загальна вартість послуг (яка може бути змінена в залежності від умов/складності), складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження) згідно тарифної сітки, вказаної у п.4.8 даного договору (зокрема, ознайомлення з матеріалами справи, формування правового аналізу - 3000 грн. (1 том) та позовна заява - 3500-7000 грн.), а також гонорар, який визначений у п.4.9 даного договору (а.с.32-34); 2) детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Стародуб І.В. на підставі договору про надання правової допомоги №42649746 та додаткової угоди до нього, а саме: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» (1,5 год.) загальною вартістю 2250,00 грн., виходячи із вартості 1 год. - 1500,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, (3 год.) загальною вартістю 3000,00 грн., виходячи із вартості 1 год. - 1000,00 грн., та формування додатків до позовної заяви (письмові докази) (1 год.) вартістю 750,00 грн. (а.с.23); 3) акту №3560408 про підтвердження факту надання правничої (правої) допомоги адвокатом (виконаних робіт, наданих послуг) від 30 грудня 2024 року на суму 6000,00 грн. (а.с.17); 4) додаткової угоди №3560408 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 11 листопада 2024 року, згідно якої розділ «1. Предмет договору» доповнено новим пунктом такого змісту: «1.2. Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 » (а.с.9 зворот); 5) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (серія КС №6585/10) Стародуб І.В. (а.с.16).

В судове засідання представник позивача не з`явився. Згідно викладеного в прохальній частині позовної заяви клопотання (а.с.8) та клопотання від 28 січня 2025 року (а.с.53) прохав провести судовий розгляд справи без участі позивача ТОВ «Діджи Фінанс».

Представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Зачепіло З.Я. у поданому до суду відзиві на позовну заяву викладені заперечення щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн., які на її думку підлягають зменшенню з огляду на те, що вказана сума є завищеною і неспівмірною зі складністю справи.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для стягнення із відповідача зазначеного у позовній заяві розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).

У разі недотримання цих вимог суд відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правового висновку, викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У постанові від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 Верховний Суд зазначив про те, що аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

З наданого представником позивача детального опису робіт (наданих послуг) та акту №3560408 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 30 грудня 2024 року вбачається вартість наданих адвокатом Стародуб І.В. послуг: 1) правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) - 2250,00 грн. за 1,5 години часу; 2) складання позовної заяви, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи - 3000,00 грн. за 3 години часу та 3) формування додатків до позовної заяви (письмові докази) - 750,00 грн. за 1 годину часу.

Разом з тим, спір по справі не є складним; позовна заява містить посилання на норми чинного законодавства та усталену практику суду касаційної інстанції щодо укладеності договорів в електронній формі, що, як наслідок, не потребувало від адвоката Стародуб І.В. проведення їх порівняльного аналізу та витрачання у зв'язку з цим значного часу для визначення способу захисту права ТОВ «Діджи Фінанс», як позивача, та обгрунтування правових підстав позову, а тому суд приходить до висновку про достатність витрачання адвокатом 1 години часу для здійснення правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових консультацій позивачу, вартість якої, виходячи із засад розумності та конкретних обставин справи, визначається судом в розмірі 1000,00 грн. та 2 годин для складання позовної заяви, вартість яких відповідно складатиме 2000,00 грн..

Крім того, обсяг як юридичної, так і технічної роботи (зокрема, складання позовної заяви, формування додатків до неї та подання їх до суду через підсистему «Електронний суд») адвоката Стародуб І.В. не можна вважати значним; вартість такої роботи адвоката у загальній сумі 6000,00 грн. є завищеною та належним чином не обгрунтованою; послуга з формування додатків до позовної заяви повністю охоплюється, виходячи з приписів п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, змістом роботи, пов'язаної зі складанням позовної заяви та підлягає виключенню із загальної вартості наданих адвокатом послуг, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення визначеного позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс» з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., що на думку суду в повній мірі відповідатиме принципам співмірності та розумності судових витрат, характеру спірних правовідносин, обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, складності справи та реальності наданих адвокатських послуг.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відсутні.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про споживчий кредит №3560408 від 28 липня 2021 року в загальній сумі 43250 грн. 00 коп. (сорок три тисячі двісті п'ятдесят гривень 00 копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2422 грн. 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» в порядку розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп. (три тисячі гривень 00 копійок).

Повне ім`я та найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», місцезнаходження юридичної особи згідно з даними Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України: вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.№8, м.Київ, поштовий індекс 04112, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 42649746, рахунок: IBAN № НОМЕР_5 в АТ «Оксі Банк», МФО 325990 (для сплати заборгованості за договором та судових витрат).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 07 квітня 2025 року.

Суддя С.Ю.Атаманова