Справа № 536/487/15-ц
Провадження № 6/536/21/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвський О.О.,

секретаря судового засідання - Черненко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці подання старшого державного викнавця Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Вищезазначене подання обґрунтовано тим, що на виконанні у Кременчуцькому ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 57981788, з примусового виконання виконавчого листа № 536/487/15 від 22.07.2015 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 232 278,65 доларів США, що в еквіваленті складає 3656065,95 грн.

02.01.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої боржнику направлено за вих. №64 За викликом державного виконавця боржник не з`явився. Декларацію боржника-фізичної особи не надав, чим порушив вимоги п. З ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно відповіді наданої Державною міграційною службою України ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповідей з ДФС та ПФУ за боржником не виявлено джерел отриманий доходів, рахунків у банках та інших фінансових установах.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав нерухомого майна за боржником не виявлено об`єктів житлової нерухомості.

Про наявність відкритого виконавчого провадження боржник повідомлявся, однак жодних дій, спрямованих на виконання виконавчих документів боржник не вчиняє, що і є ухиленням боржника від виконання своїх зобов`язань.

З урахуванням вказаного, просив суд:

- тимчасово обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання зобов`язань;

- виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України;

- у разі встановлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання зобов`язань, копію відповідної ухвали направити на адресу Кременчуцького ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіональнбго управління юстиції.

31.03.2025 року, від старшого державного виконавця Кременчуцького ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Савченка Д.В. надійшло клопотання у якому просив суд, проводити розгляд поання без його участі, подання підтримав та просив задовольнити.

Судом встановлено, що на виконанні у Кременчуцькому ВДВС у Кременчуцькому районні Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 57981788, з примусового виконання виконавчого листа виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області по цивільній справі № 536/487/15 від 22.07.2015 року.

Згідно вказаного виконавчого листа, присуджено до стягнення на користь АТ КБ «Приват Банк» з кожного з відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № МКН24-08 від 26.03.2008 року в розмірі 232 278,65 доларів США, що в еквіваленті складає 3656065,95 грн.

З наданих матеріалів подання, судом встановлено, що 02.01.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, відносно боржника ОСОБА_1 .

11.03.2025 року, направлено запит до Державної міграційної служби України, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповідей з ДФС та ПФУ від 11.03.2025 року, за боржником не виявлено джерел отриманий доходів, рахунків у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до акту державного виконавця від 05.08.2024 року, встановлено, що при виході за адресою місця реєстрації боржника ОСОБА_1 потрапити до будинку боржника не вдалося, двері ніхто не відчинив. Залишено виклик з вимогою з`явитися до державного виконаця.

Вирішуючи питання, щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, суд керувався наступним.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 цього Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Враховуючи вказані норми, при розгляді питання щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон, суд має встановити достатність підстав для встановлення такого обмеження для тимчасової заборони виїзду особи за кордон, а саме ухилення боржника від виконання рішення.

При цьому суд зазначає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

У відношенні дотримання національними державними органами вимоги пропорційності обмеження виїзду за кордон, визначеної статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у рішенні від 26 листопада 2009 року у справі «Гочев проти Болгарії» [Gochev v. Bulgaria] (заява № 34383/03) сформулював правові висновки щодо змісту згаданої конвенційної норми, в яких зазначив про необхідність з`ясування в такій ситуації щоб будь-яке втручання у право особи на виїзд зі своєї країни було з самого початку та на всьому протязі застосування цього заходу виправданим та пропорційним з урахуванням обставин справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши наведені у поданні державного виконавця доводи та докази додані до нього, суд вважає їх недостатніми та такими, що не свідчать про умисний характер боржника щодо невиконання рішення суду.

Так судом встановлено, що матеріали подання взагалі не містять доказів про те, що ОСОБА_1 взагалі обізнана про наявність відкритого провадження.

Як зазначалось, 02.01.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, відносно боржника ОСОБА_1 .

Ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Суд зазначає, що при дослідженні матеріалів подання встановлено, що вони взагалі не містять доказів того, що боржник була повідомлена належним чином про початок примусового виконання рішення, тобто отримала постанову про відкриття провадження.

З урахуванням того, що у суду відсутні підстави вважати, що боржник обізнана про відкриття виконавчого провадження відносно неї, тому відсутність дій спрямованих на погашення заборгованості, суд не може розцінювати як ухилення від виконання рішення суду.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно подання, виконавцем вказано, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав нерухомого майна за боржником не виявлено об`єктів житлової нерухомості.

Проте вказана довідка про відсутність нерухомого майна у боржника, в матеріалах справи відсутня.

Суд також звертає увагу на те, що державним виконавцем не вживалися заходи спрямовані на виявлення рухомого майна божниці або її розшуку в порядку ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження».

З урахуванням вищевказаного, суд приходить висновку, що подання про обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон є передчасним та з урахуванням відсутності будь-яких доказів її ухилення від виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.260, 353, 441 ЦПК України, стст. 18, 28 ЗУ «Про виконавче провадження суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. О. Колотієвський