Дата документу 03.04.2025
Провадження № 2-о/334/44/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Мохунь М.С.,

представника заявника Кузьмінова Д.В.,

заінтересованих осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2024 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Кузьмінов Дмитро Валерійович, звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_1 і у її свідоцтві про народження батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

03.06.1988 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладений шлюб, внаслідок чого дружина взяла прізвище чоловіка та змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_7 на ОСОБА_8 .

У першому шлюбі батьки народили ще одну дитину рідного брата заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.01.1990 року батьки заявника розірвали шлюб, після чого у серпні 1990 року батько заявника ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_2 .

22.11.2021 року ОСОБА_4 склав заповіт яким заповів все своє майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто своїм дітям. Вказаний заповіт посвідчений нотаріально.

Проте, у зазначеному заповіті заповідачем допущено помилку, а саме замість правильної дати народження дочки ОСОБА_1 « ІНФОРМАЦІЯ_4 » помилково зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що може бути пов`язано як із відсутністю у заповідача копії паспорту дочки, так і з віком заповідача (85 років).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер і за заявами його спадкоємців приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яною Станіславівною заведена спадкова справа.

Оскільки, дата народження ОСОБА_1 у заповіті не збігається з такою, що міститься в паспорті, а отже заявник обмежений в праві спадкування та оформлення спадщини відповідно потребує судового захисту своїх прав.

З огляду на вищевикладене заявник просить суд встановити факт належності заповіту, складеного 22.11.2021 року від імені ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В., реєстровий №3220, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено розгляд справи.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_9 заяву підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що є сином померлого та рідним братом заявниці ОСОБА_3 . Батько складав заповіт без них, міг помилитись у даті народження сестри. Наразі, через помилку, допущену у заповіті, вони не можуть прийняти спадщину, спадкова справа заведена, сестра перебуває у Польщі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що є дружиною померлого ОСОБА_4 , знає заявницю ОСОБА_3 , це донька її чоловіка, дату народження заявниці не пам`ятає. Вона знала про заповіт свого чоловіка, він дійсно складав його на своїх дітей. Проти заповіту жодних претензій не має.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06.05.1963 року народження. Батьками заявниці у вказаному свідоцтві зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 03.06.1988 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 укладений шлюб, внаслідок чого дружина взяла прізвище чоловіка та змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

25.01.1990 року батьки заявниці розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 .

22.11.2021 року ОСОБА_4 склав заповіт яким заповів все своє майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 в рівних частках ( а саме 1/2 частці кожному). Вказаний заповіт посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В., зареєстровано в реєстрі за №3220.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 12 постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

При таких обставинах, у суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами, а також те, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, такий має бути встановлений в судовому порядку, оскільки встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст.2 ЦПК України.

Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С., видати свідоцтво про право на спадщину на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за заповітом №3220 від 22.11.2021 року неможливо, оскільки заповіт посвідчений на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, при складанні заповіту було допущено помилку у написанні дня та місяці народження доньки померлого ОСОБА_3 .

Суд вбачає невідповідність дати народження ОСОБА_3 , яка зазначена у заповіті з паспортом громадянина України та іншими документами, які належать заявниці та описані вище.

Судом встановлено неможливість внесення змін (виправлень) до правовстановлюючий документ в іншому порядку.

Таким чином, заявник ОСОБА_3 наділена правом на захист свого цивільного права в судовому порядку, оскільки підстави її звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів свідчать про наявність обмеження його права.

Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності заповіту, суд приходить до висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.

Керуючись ст.ст. 2, 80, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 293, 315 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , заповіту ОСОБА_4 , посвідченого 22.11.2021 року, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В., зареєстрованого в реєстрі за №3220, у якому дата народження заявниці ОСОБА_3 вказана невірно як « ІНФОРМАЦІЯ_6 » замість правильної « ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів. Якщо в судовому засіданні було проголошену лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справ (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складно 07.04.2025 року.

Суддя: Баруліна Т. Є.