КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року місто Київ

Справа № 357/16921/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7534/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Поливач Л.Д.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2025 року (у складі судді Бебешко М.М., дата складення повної ухвали відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ

У листопаді 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , не надаючи строку для примирення подружжя.

04 грудня 2024 року на адресу суду надійшов відзив від ОСОБА_2 , згідно з яким остання просила суд зупинити розгляд справи про розірвання шлюбу та надати сторонам строк на примирення терміном шість місяців.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2025 року заяву ОСОБА_2 щодо надання строку на примирення задоволено повністю. Призначено сторонам по справі строк на примирення терміном шість місяців. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Не погодившись з такою ухвалою ОСОБА_1 30 січня 2025 року засобами поштового зв`язку направив до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині зупинення провадження у справі та надання сторонам терміну для примирення і направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу аргументовано тим, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції реальним обставинам справи.

Зазначає, що позивач має іншу сім`ю з якою проживає з 2012 року на підтвердження чого позивач надав суду першої інстанції свідоцтва про народження дітей від ОСОБА_3 , з якою позивач постійно проживає, а тому просив у позові не надавати строк для примирення подружжя.

Вважає, що рішення суду про надання строку для примирення повинно бути мотивованим та містити відомості про те, на основі чого суд зробив висновки про можливість збереження сім'ї, проте суд цього не зробив.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

Відповідачка правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Апеляційна скарга разом із додатками та ухвалою про відкриття апеляційного провадження направлялася - судом за місцем реєстрації та фактичного проживання відповідачки в порядку ст. 128 ЦПК України. Відповідачка отримала копію апеляційної скарги 19 березня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на апеляційну скаргу відповідачкою у визначений термін не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи сторін, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити виходячи з наступного.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та тим, що відповідач хоче зберегти сім`ю.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства.

Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Водночас, у пункті 4 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

Відповідні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі №127/16963/22-ц.

Надаючи строк для примирення подружжя та зупиняючи розгляд справи на 6 місяців, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.

Оскільки суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, тому, вирішуючи заяву відповідачки про надання строку на примирення, суд першої інстанції повинен був вказати на обставини справи, які свідчать про можливість примирення сторін.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_1 проживає 3 2012 року з цивільною дружиною ОСОБА_3 та від неї має двох дітей, а тому, зупиняючи провадження у справі з метою надання строку на примирення, суд першої інстанції не оцінив, на скільки реальною є можливість примирення сторін, у тому числі з урахуванням заперечень сторони позивача, який у позовній заяві висловив свою категоричну позицію щодо наявності підстав для розірвання шлюбу та неможливість збереження сім`ї.

З наведених вище підстав, апеляційний суд приходить до висновку, що зупинення судом першої інстанції провадження у справі на 6 місяців з метою надання сторонам строку на примирення належно не обґрунтовано, не наведено оцінки співмірності та дієвості застосованого судом заходу для примирення подружжя з урахуванням обставин цієї справи у співвідношенні з необхідністю дотримання розумних строків розгляду справи.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали і направлення справи для подальшого розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 252, 374, 379, 381, 382-384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді: О.Ф. Мазурик

Л.Д. Поливач