ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4690/25 Справа № 199/9119/24 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

Заявник/позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі»,

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025року, головуючий у суді першої інстанції Спаї В.В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У лютому 2025року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, в якій вимагав встановити обов`язок вчинити певні дії для Акціонерного Товариства ДТЕК Дніпровські електромережі щодо негайного відновлення електропостачання по об`єкту споживача та заборонити Акціонерному Товариству ДТЕК Дніпровські електромережі вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення електропостачання до вирішення спору по суті.

Існування таких вимог заявник пов`язував із тим, що у провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про захист прав споживачів.

Вказував про відсутність в його будинку електропостачання, тоді як він не має заборгованості перед АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», та 17 лютого 2025року, а також 18 лютого 2025року у будинку позивача відсутнє електропостачання, через що позивач та його родина фактично піддаються катуванню холодом, адже на вулиці зима і вночі надворі температура до мінус 14°С.

На переконання заявника, з урахуванням того факту, що в межах цивільної справи оскаржується акт про не допуск від 16 жовтня 2020року, який є причиною незаконного відключення від енергопостачання, розгляд справи триває, тому є підстави для забезпечення позову, адже відповідач діяв недобросовісно.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025року, з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 03 березня 2025року, заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Забезпечено позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про захист прав споживачів шляхом зобов`язання відповідача Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» не вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відмовлено у задоволенні вимоги заяви про забезпечення позову у виді встановлення обов`язку вчинити певні дії (негайно відновити електропостачання по об`єкту споживача).

Суд першої інстанції, відмовляючи частково у задоволенні заяви, виходив з того, що підстави для її задоволення відсутні, адже пункт третій частини першої статті 150 ЦПК України передбачає такий вид забезпечення позову, як встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин, оскільки в цій справі спір не є таким, що виник з сімейних правовідносин, тому підстави для застосування такого виду забезпечення позову відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

02 березня 2025року ОСОБА_1 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи Електронний суд апеляційну скаргу на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 висловив вимогу про скасування ухвали суду в частині відмови у задоволенні вимоги заяви про забезпечення позову у виді встановлення обов`язку вчинити певні дії та просив задовольнити його заяву в цій частині.

Незаконність та необґрунтованість ухвали суду заявник пов`язував з тим, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії, припинення електропостачання споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

Заявник також наголошував на тому, що АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» обізнане, що суд розглядає справу за позовною заявою до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про захист прав споживачів, в рамках якої оскаржується Акт про не допуск від 16 жовтня 2020року, який є причиною незаконного, на думку заявника, відключення від енергопостачання.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти апеляційної скарги, заявляв, що обставини якими скаржник обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2025року справу призначено до судового розгляду на 08 квітня 2025 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

У даній справі скаржник в апеляційному порядку заперечує висновки суду в частині відмови у задоволенні вимоги заяви про забезпечення позову у виді встановлення обов`язку вчинити певні дії тож з огляду на те, що не були оскаржені висновки суду щодо решти вимог заяви, які задоволені, такі висновки суду не можуть бути предметом перевірки суду в апеляційному порядку.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову у виді встановлення обов`язку вчинити певні дії, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що пункт третій частини першої статті 150 ЦПК України передбачає такий вид забезпечення позову, як встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин, однак в цій справі спір не є таким, що виник з сімейних правовідносин.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, так як висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі суду не відповідають обставинам справи.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що заява про забезпечення позову за своїм змістом відповідає вимогам статті 151 ЦПК України і відповідає суті інституту забезпечення позову, як гарантії дотримання прав позивача в разі ухвалення судом рішення на його користь.

Апеляційний суд зауважує, що предметом позову у даній справі є оскарження ОСОБА_1 акту відповідача про не допуск від 16 жовтня 2020року, який є причиною незаконного, на його думку, відключення від енергопостачання.

Згідно підпункту другого пункту 5.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 далі ПРРЕЕ, передбачено, що оператор системи має право на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів та інших учасників роздрібного ринку, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи.

Пунктом 5.5.5. ПРРЕЕ вказано, що споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок, у тому числі генеруючих установок, установок зберігання енергії та їх налаштувань, та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) в установленому цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень.

В акті відповідача про не допуск від 16 жовтня 2020року вказано, що під час виконання посадових обов`язків представників АТ ДТЕК Дніпровські електромережі не допущено до електроустановок споживача тощо, що розташовані на території споживача.

Тобто спір у даній справі є таким, що виник у зв`язку з можливими порушеннями споживачем положень ПРРЕЕ та/або умов договору.

Абзацом 4 пункту 7.11 ПРРЕЕ встановлено, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

У даному випадку наявний прямо визначений законодавством обов`язок відповідача відновити електропостачання позивачу на період розгляду справи про оскарження дій постачальника зі складання акту про не допуск до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що встановлені на об`єкті споживача тощо.

Норма права, встановлена в абзаці 4 пункту 7.11 ПРРЕЕ, є імперативною для суб`єкта постачання електричної енергії, якому належить право відключити споживача від електропостачання та відновити його. Зазначена норма права діє самостійно за наявності визначених в її гіпотезі умов, незалежно від наявності підстав для застосування судом заходів забезпечення позову (пункт 41 постанови Верховного Суду від 06 травня 2024року у справі №922/5196/23).

Отже, ініціювання ОСОБА_1 спору про оскарження акту відповідача про не допуск від 16 жовтня 2020року є підставою для того, щоб позивача не відключали від електропостачання.

Так, підставою для незастосування заходів щодо припинення електропостачання споживачу є ухвала про прийняття позовної заяви, а відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання (постанова Верховного Суду від 08 жовтня 2018року у справі № 913/257/18).

За таких обставин, слід дійти висновку, що наявні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у виді встановлення обов`язку вчинити певні дії.

Крім того, заявлений спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а тому існує логічний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, з огляду на що вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, забезпечить ефективний захист порушених прав у даній справі.

При цьому згідно частини десятої статті 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021року у справі № 914/1570/20.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що саме в межах однієї справи заходи забезпечення позову не повинні бути тотожними заявленим позовним вимогам.

Предметом заяви про забезпечення позову у справі є відновлення електропостачання споживача, в той час як предметом позову у даній справі є оспорювання акту відповідача про не допуск до електроустановок споживача тощо.

Таким чином, позовні вимоги у справі жодним чином не є тотожними заходу забезпечення позову.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що на день розгляду справи електропостачання будинку позивача вже було відновлено, а тому відсутні підстави для забезпечення позову, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки станом на день звернення із заявою про забезпечення позову електропостачання у будинку позивача було відсутнє, чого також не оспорює відповідач, а тому таке забезпечення позову спрямоване саме на захист прав позивача як споживача електричної енергії та не порушує жодних прав АТ ДТЕК Дніпровські електромережі.

Тож, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що у даному випадку відсутні підстави для застосування такого виду забезпечення позову як зобов`язання вчинити певні дії.

Саме з такого розуміння вищезазначених норм матеріального та процесуального права виходить суд апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав неповну оцінку, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про часткову відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність ухвали суду та саме невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2025року в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в частині встановлення обов`язку вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариство ДТЕК Дніпровські електромережі () відновити електропостачання по об`єкту споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2025року.

Судді: