ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 2-128/2010
Провадження № 22-ц/821/636/25
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Гончар Н.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Гладиш О.Ю.

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1 ,

представник скаржника: адвокат Пилипенко Ростислав Борисович,

орган, дії якого оскаржуються : Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пилипенка Ростислава Борисовича на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 лютого 2025 року(постановлену під головуванням судді Ушакової К.М. в приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області) у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Золотоніського відділу ДВС у справі №2-128/2010, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

18 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність Золотоніського відділу ДВС у справі №2-128/2010.

В обгрунтування скарги зазначила, що в провадження Золотоніського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Черкаській області на примусовому виконанні в 2015 році перебував виконавчий лист Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області №2-128/2010 від 04.03.2010 про стягнення із поручителя ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 308 480,00 грн.

26.03.2015 постановою головного державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Черкаській області Щербатюк Л.О. було повернуто виконавчий лист Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області №2-128/2010 від 04.03.2010 без виконання на підставі п.2. ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржниця вказує, що після завершення виконавчого провадження №45267797, працівник банку АТ КБ «ПриватБанк» відмовила їй в оформленні платіжної картки у банківській установі у зв`язку з наявністю чинної постанови головного державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Черкаській області від 25.03.2015 у ВП 45267797 про арешт коштів боржника.

На її думку, триваючий арешт коштів за умови відсутності відкритого виконавчого провадження свідчить про порушення державним виконавцем Закону України «Про виконавче провадження» , так як відсутні підстави для продовження заходів примусового стягнення.

Крім того, Золотоніським відділом ДВС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до цього часу не здійснені відповідні процедурні дії по зняттю арешту з банківського рахунку боржника ОСОБА_1 , що перешкоджає реалізації її майнових прав під час оформлення платіжних карток та встановлення терміналу.

На підставі наведеного, ОСОБА_1 просила суд визнати протиправною бездіяльність Золотоніського відділу ДВС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо тривалого незняття арешту, накладеного постановою головного державного виконавця Золотоніського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області від 25.03.2015 у виконавчому провадженні № 452677978 на кошти боржника ОСОБА_1 , які знаходилися на банківських рахунках; скасувати арешт коштів боржника ОСОБА_1 , які знаходяться на банківських рахунках, який накладений постановою головного державного виконавця Щербатюк Л.О. від 25.03.2015 у виконавчому провадженні № 45267797.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 лютого 2025 року скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) органу примусового виконання - залишено без розгляду.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що заявником пропущено десятиденний строк на оскарження дій (бездіяльності) та не подано клопотання про поновлення цього строку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 лютого 2025 року, представник ОСОБА_1 адвокат Пилипенко Р.Б. подав апеляційну скаргу, в якій вважаючи оскаржувану ухвалу необгрунтованою, прийнятою із грубим порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 лютого 2025 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що місцевим судом невірно вказано предмет судового оскарження та неправильно визначено характер спірних правовідносин у даній справі, адже в дійсності ОСОБА_1 оскаржує не постанову про накладення арешту на кошти на банківських рахунках боржника, а бездіяльність Золотоніського відділу ДВС щодо тривалого не зняття арешту з коштів на банківських рахунках ОСОБА_1 , які накладені постановою державного виконавця.

Вказує, що первинною вимогою скаржника є оскарження бездіяльності органу ДВС стосовно триваючого в часі арешту коштів боржника, а похідною від неї є вимога про скасування такого арешту коштів боржника на банківських рахунках.

На думку скаржника, судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали було порушено приписи ст. 449 ЦПК України щодо нібито пропущення скаржником процесуальних строків на оскарження бездіяльності.

Вказує, що оскільки ОСОБА_1 оскаржується бездіяльність органу ДВС щодо тривалого незняття арешту з майна, така скарга може бути подана в будь-який час з огляду на триваючий характер порушення прав боржника після завершення державним виконавцем виконавчого провадження.

Посилаючись на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №760/19348/20 вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 березня 2010 року у справі № 2-128/2010 стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором №49.36/75/07-НВнз від 21 грудня 2007 року в сумі 308 480,99 грн. солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором № 49.36/198/08-КЕК від 07.10.2008 року в сумі 15 477,91 грн. солідарно.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 липня 2020 року у задоволенні заяви АТ «Альфа-банк» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником за виконавчими листами №2-128/2010 відмовлено.

Згідно інформації з АСВП про ВП №45267797 від 24.03.2024 вбачається, що виконавче провадження завершено, виконавчий лист від 13.05.2010 № 2-128/2010 згідно постанови державного виконавця повернуто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

З копії листа №43-03 від 05.02.2025 Золотоніський відділ ДВС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомляє районний суд, що перевіркою даних АСВП встановлено, що у період з 14.02.2014 по 02.10.2015 у виконавчій службі на виконанні перебував виконавчий лист №2-128, виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 , боргу в сумі 308 480,99 грн солідарно.

Після проведення виконавчих дій виконавчий лист повернуто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Надати більш детальну інформацію щодо стану виконання виконавчих проваджень та надати копії матеріалів виконавчих проваджень не вбачається можливим, оскільки виконавчі провадження передані до архіву та зберігаються протягом 3 років. потім знищуються.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби (частина перша та друга статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (частини перша, друга статті 18 Закону України «Про виконавче провадження).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом (частина п`ята статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У статті 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною другою статті 449 ЦПК України визначено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі №466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зазначено, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що у період з 14.02.2014 по 02.10.2015 у Золотоніському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на виконанні перебував виконавчий документ №2-128, виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області .

Згідно постанови державного виконавця виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом першої інстанції встановлено, що у рамкам виконавчого провадження № 45267797 постановою головного державного виконавця від 25.03.2015 накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 .

Із заявою про скасування арешту з коштів боржника, ОСОБА_1 до виконавчої служби не зверталась.

До суду зі скаргою на дії (бездіяльність) органу примусового виконання, ОСОБА_1 через свого представника, звернулась 18.02.2025.

Звертаючись до суду із даною скаргою, заявником не зазначено, коли їй стало відомо про порушення її прав органами примусового виконання.

Також не заявлено клопотання про поновлення процесуального строку із наведенням поважності причин пропуску такого строку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою з пропущенням строку, визначеного статтею 449 ЦПК України. При цьому, клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку із наведенням поважних причин (об`єктивних, непереборних, істотних труднощів) пропуску строку на оскарження рішення приватного виконавця не навела.

Посилання в апеляційній скарзі на те, щопредметом даного спору є бездіяльність органу ДВС, яка має триваючий характер і може бути оскаржена протягом усього періоду її існування, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно з правовою природою бездіяльності, вона полягає у невчиненні органом або посадовою особою ДВС певних дій, які мали бути вчинені відповідно до закону. Однак зі змісту поданої скарги випливає, що Циб Л.О. фактично оскаржує не бездіяльність, а конкретні дії головного державного виконавця, а саме винесення постанови про арешт коштів боржника.

Крім того, вимога про скасування постанови про арешт коштів боржника стосується наслідків вчиненої дії, а не бездіяльності, що свідчить про помилковість тверджень скаржника щодо незастосування до цього випадку строків, встановлених частиною першою статті 449 ЦПК України. Отже, посилання на триваючий характер бездіяльності не ґрунтується на нормах законодавства та не може бути підставою для поновлення строку на подання скарги.

Посилання в апеляційній скарзі на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 760/19348/20, як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали є безпідставними, оскільки висновки у даній справі і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Інші доводи, наведені представником ОСОБА_1 - адвокатом Пилипенком Р.Б. в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваної ухвали не впливають, а фактично зводяться до незгоди скаржника із висновками суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 270, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пилипенка Ростислава Борисовича залишити без задоволення.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 лютого 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Золотоніського відділу ДВС у справі №2-128/2010 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Н.І. Гончар