Справа № 445/2500/24
Провадження № 2/439/93/25
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Броди Львівської області

Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Марків Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Кашуби Л.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

у відкритому судовому засіданні в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача стягнення сплаченого авансу, пені та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача стягнення сплаченого авансу, пені та відшкодування моральної шкоди.

В позовній заяві (а.с. 1 3), поясненнях, наданих позивачем та її представником в судовому засіданні, викладено наступну позицію.

17 червня 2024 року між сторонами укладено договір підряду на ремонтно-будівельні роботи № б/н, за умовами якого відповідач зобов`язався в строк до 14 липня 2024 року виконати роботи з будівництва зовнішньої відмостки навколо фундаменту будинку ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання договору позивачем сплачено підряднику аванс в сумі 24 000 грн.

Незважаючи на неодноразові звернення позивача, її письмову претензію, підрядник до виконання робіт у встановлений договором строк та на день розгляду справи не приступив, аванс не повернув.

За вказаних обставин ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь сплачений аванс в сумі 24 000 грн., пеню в розмірі 3% від суми боргу за кожен день прострочення за період з 15 липня 2024 року до 14 жовтня 2024 року (дня звернення до суду) 66 240 грн. та моральну шкоду 10 000 грн.

Відзив на позов не надходив.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`являвся, про причини неявки, їх поважність суд не оповістив; будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило.

Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно із свідоцтвом про право власності (а.с. 96), є співвласником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 90 94), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) є фізичною особою-підприємцем, здійснює економічну діяльність, зокрема з організації будівництва будівель (основний), інших робіт із завершення будівництва, будівництва житлових і нежитлових будівель.

17 червня 2024 року між ФОП ОСОБА_3 (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) укладений договір підряду на ремонтно-будівельні роботи (а.с. 9 10), відповідно до якого виконавець зобов`язався виконати ремонтно-будівельні роботи у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , а замовник оплатити виконавцю фактичну якісно зроблену роботу; розмір авансу становить 24 000 грн.; термін початку робі 26 червня 2024 року, термін їх завершення 17 липня 2024 року.

ОСОБА_3 є клієнтом АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та користувачем платіжної картки № НОМЕР_2 (рахунок НОМЕР_3 ). 17 червня 2024 року о 18.50 год. на цей рахунок ОСОБА_1 було перераховано 24 000 грн. Підтверджуються вказані обставини квитанцією із застосунку «ощад 24/7» (а.с. 8), повідомленням АТ «АКЦЕНТ-БАНК» (а.с. 57 58).

21 серпня 2024 року ОСОБА_1 направила ФОП ОСОБА_3 досудову претензію (а.с. 19), заявивши, зокрема про відмову від договору з 26 серпня 2024 року.

Як встановлено ч. 1 ст. 865 ЦК України, п.п. 7, 21 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист право споживачів», за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Суд вважає, що між сторонами був укладений договір побутового підряду, на що вказує коло його сторін (суб`єкт підприємницької діяльності та фізична особа), призначення роботи, обумовленої угодою, для задоволення побутових потреб позивача з облаштування її житла.

Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 849 ЦК України, якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Відповідач, відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, вважається боржником таким, що прострочив не приступив до виконання зобов`язань за договором підряду та не виконав його у встановлений строк. Це потягло відмову замовника від договору, згідно з її досудовою претензією, з 26 серпня 2024 року.

Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні (п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом.

З припиненням дії договору підряду сплачений позивачем аванс набув ознаки майна, набутого підрядником без достатньої правової підстави, тому він підлягає поверненню замовнику.

Як визначено ст.ст. 549, 551, 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Оскільки виконавець не приступив до виконання робіт у визначений сторонами строк та до дня односторонньої відмови позивача від договору, підприємець зобов`язаний сплатити пеню, визначену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за період з 27 червня 2024 року до 25 серпня 2024 року включно в сумі 43 200 грн. (24 000 грн. х 3% х 60 днів). З 26 серпня 2024 року основне зобов`язання відповідача за договором припинене, тобто з цього часу обов`язок відповідача сплачувати неустойку припиняється це є підставою для відмови в позові в частині вимог про стягнення пені за період з 26 серпня 2024 року до 14 жовтня 2024 року.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Невиконання відповідачем зобов`язань за договором підряду само по собі не вказує на заподіяння позивачу моральної шкоди. Жодних доказів, які свідчать про настання такої шкоди, позивачем не надано. Указані обставини є підставою для відмови в позові в цій частині.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263 265, 280 282 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (юридична адреса: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_1 ) про захист прав споживача задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений останньою аванс в сумі 24 000 грн., пеню 43 200 грн.

В позові в частині вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання заяви про перегляд заочного рішення та залишення її без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 28 березня 2025 року.

Суддя Т.А. Марків