№ провадження 2/208/707/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дарчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 208/10922/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

03.10.2024 року адвокат Повалій О.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , подала до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області позов до Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, ОСОБА_2 з 17 листопада 2008 року був прийнятий гірничим майстром підземним з повним робочим днем до ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійська-Західна-1»; з 07.09.2010 р. ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійськ-Західна №1» змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», 30.04.2015 року був звільнений.

За час роботи на підприємстві ПАТ "Шахтоуправління «Покровське» з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що підтверджується актом про нещасний випадок форми Н-1 від 12 червня 2014 року та актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 12 червня 2014 року.

Пунктом 6 Акту про нещасний випадок форми Н-1 від 27 грудня 2012 року вказані обставини за яких стався нещасний випадок, а саме: 28.05.14 р. о 18 годині 00 хвилин у 3 зміну начальник дільниці ПР - 3 ОСОБА_3 видав наряд (з 18 години 00 хвилин до 18 години 15 хвилин) ланці прохідників дільниці ПР -3 ОСОБА_4 (старший робітник), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ведення БВР, прибирання гірничої маси у вибої вентиляційного хідника блоку 8-10. В нарядній дільниці ПР-3 (з 18 години 15 хвилин до 18 години 25 хвилин) під особостий підпис у книзі нарядів та наряд-путівці помічника начальника дільниці ОСОБА_2 був проведений інструктаж за темою: «Перевірка знань з ПЛА, застосуванню засобів індивідуального захисту та надання першої медичної допомоги».

0 19 годині 10 хвилин ОСОБА_2 разом з ланкою прохідників опустилися в шахту і напрвились до місця виконання змінного завдання - вентиляційний хідник блоку №8-10, куди прибули о 20 годині 05 хвилин. ОСОБА_2 виконав прийом-передачу зміни у гірничого майстра 2 зміни ОСОБА_8 (з 20 години 05 хвилин до 20 години 25 хвилин) після чого робітники приступили до виконання наряду. О 23 годині 00 хвилин робітники закінчили оббурювання вибою і підготовили його під вибухові роботи. Потім ланковий прохідників дільниці ПР - 3 ОСОБА_4 почав виконувати видачу машини 2ПНБ-2Б своїм ходом. В момент руху борно редуктора правої нагребної лапи 2ПНБ-2Б вперлося в ковш машини МПК- 1600, яка знаходилася на відстані 5 метрів від вибою позаду машини 2ПНБ-2Б. ОСОБА_4 пересів з машини 2ПНБ -2Б на машину МПК- 1600, щоб здійснити її розворот для подальшого проходу машини 2ПНБ-2Б. З метою здійснення контролю за габаритами машини під час її розвороту ОСОБА_2 піднявся на задню частину машини МПК-1600. О 23 годині 15 хвилин, під час виконання розвороту машини МПК- 1600 ОСОБА_2 втратив рівновагу і впав з неї на грунт виробки і опинився між рамою металоарочного кріплення з правої сторони виробки і основою машини МПК -1600 і був придавлений машиною до арочного кріплення. ОСОБА_4 зупинив машину МПК- 1600 і разом з ОСОБА_6 підійшли до ОСОБА_2 , вивільнили його з-під основи машини МПК-1600 і поклали на ноші.

Згідно висновків Акту розслідування нещасного випадку форми Н-5 встановлено, що нещасний випадок є пов`язанним з виробництвом.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №299/108 позивач має скарги на болі в правому та лівому кульшових суглобах, лівій нижній кінцівки та лівій половині тазу, що підсилюються при русі, утруднення пересування, порушення функції опори й ходьби, порушення чутливості в лівій ступні, слабкість, нездужання.

Ступінь втрати професійної працездатності позивача становить 50%.

У зв`язку з вказаною травмою порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманої травми, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Ушкодження має негативний вплив не лише на працездатність позивача, а й загалом на можливість організовувати своє життя. Ця набута, внаслідок виробничої травми, вада нагадує про себе позивачу щохвилини та створює для позивача постійний безперервний дискомфорт.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2024 року цивільну справу № 208/10922/24 передано до провадження судді Гречаній В.Г.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.10.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

31.10.2024 року адвокат Савельєва Т.Д., яка діє в інтересах відповідача ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське», подала відзив на позовну заяву. Зазначила, що у своїй позовній заяві Позивач розраховує розмір завданої йому моральної шкоди виходячи з власної оцінки ступеня моральної шкоди в 245 000,00грн. При цьому, з позовної заяви незрозуміло які факти слугують обґрунтуванням саме такої суми завданої моральної шкоди. Суд, при визначенні розміру моральної шкоди, повинен керуватися не тим обґрунтуванням, що пропонується Позивачем, а має виходити з положень ст. 23 ЦК України та засад розумності і справедливості. Достатньою та справедливою сумою відшкодування моральної шкоди Позивачеві є 40 000 (сорок тисяч) гривень.

Заявлені позовні вимоги Відповідач вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав: комісією з розслідування даного нещасного випадку встановлено, що саме позивач винен в отриманні травми (п. 10 Акту).

При прийомі на роботу на ТОВ «ШАХТОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», згідно ст. 29 КЗпП України, ст.5 Закону України «Про охорону праці», Позивачу були роз`яснені його права і обов`язки, проінформовано під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Позивач має тривалий стаж роботи в шахті, пройшов попередній та позачерговий інструктаж з правил техніки безпеки перед зміною.

Отже, мав усвідомлювати рівень та характер небезпеки, додержуватись технологічного циклу при виконанні робіт, використовувати засоби захисту та додержуватися правил безпеки при пересуванні в зоні руху важких предметів. Позивач усвідомлював, що порушення технології виконання робіт та переміщення в небезпечній зоні між важкими рухомими предметами може привести до його травмування, є небезпечним та протиправним. Проте, внаслідок власного легковажного нехтування вищевказаними заходами безпеки був травмований. Позивачем не доведена неправомірність поведінки Відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода (не доведено склад правопорушення в діях Відповідача), наявність вини Відповідача у виникненні травми.

Позивач, стверджуючи про заподіяння йому моральної шкоди, не наводить жодних доказів, якими підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань. Розмір моральної шкоди є таким, що розрахований без урахування вимог розумності та справедливості та без законодавчо обґрунтованих підстав.

Крім того, єдиним допустимим засобом доказування наявності (спричинення) моральної шкоди у Позивача в результаті виробничої травми є висновок експерта за наслідками відповідної експертизи. Висновок МСЕК про відсоток втрати професійної працездатності не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. Висновком медичних органів як підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря- психіатра лікувально-профілактичної установи, або медично-консультаційної або медично-соціально експертної комісії про стрес, що зазнав потерпілий в результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, або їх наслідків, про депресію чи інші негативні стани постраждалого.

В матеріалах цивільної справи відсутні розрахункові документи (касові чеки, квитанції) чи інші документи, які б свідчили про витрати пов`язані з відновленням психологічного стану, стану здоров`я, який був до виникнення ситуації. Зазначені документи є єдиними належними і допустимими доказами, які можуть свідчити про понесення позивачем витрат на лікування та придбання ліків, оскільки розрахунковий документ свідчить про укладання договору роздрібної купівлі-продажу товару, яким є лікарські засоби.

Не зважаючи на те, що ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» не визнає позов та вважає позовні вимоги завищеними, а також такими, що не відповідають критеріям розумності та справедливості, Відповідач готовий добровільно сплатити Позивачу на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, суму у розмірі 40 (сорок) тисяч гривень.

05.11.2024 року адвокат Повалій О.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , подала до суду відповідь на відзив. Вказала, що не погоджується з доводами та аргументами відповідача, які ним були викладені у відзиві, у зв`язку з чим вважаємо за необхідне подати відповідь на відзив. Як зазначається в позовній заяві, заподіяна позивачу моральна шкода полягає у тому, що внаслідок нещасного випадку на виробництві порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманої травми, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування.

Слід зауважити, що навіть при очевидній вині роботодавця в данному конкретному випадку, законодавець не відносить таку вину до обов`язкової складової умов відшкодування моральної шкоди роботодавцем. Внаслідок не створення роботодавцем безпечних та нешкідливих умов праці на підприємстві, позивач отримав виробничу травму, яка призвела до зменшення обсягу трудової діяльності, проходження тривалого лікування.

Наявність вини у тому числі працівника у настанні нещасних випадків на виробництві не може зменшувати глибини його душевних страждань, оскільки вони виникли у зв`язку з травмою та втратою працездатності, що були набуті працівником під час виконання трудових обов`язків і поширились на все повсякденне життя працівника. Тобто, закон не перешкоджає стягненню з відповідача моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, а саме: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Слід враховувати стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Вимушені зміни в житті позивача у зв`язку з ушкодженням здоров`я є незворотними. Розмір моральної шкоди позивач визначив виходячи зі своїх душевних страждань і саме такий визначений ним розмір відшкодування зможе покрити той негативний вплив, якого він зазнав на свій стан у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків. Ушкодження здоров`я, яких зазнав потерпілий під час виконання ним трудових обов`язків на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», постійна необхідність в проходженні низки лікувальних заходів, втрата 50% професійної працездатності, безповоротність встановлення йому третьої групи інвалідності призводять до фізичного болю та моральних страждань. Через серйозні проблеми зі здоров`ям позивач не може проводити достатньо часу із родиною, займаючись разом якимось активним відпочинком, спортом та туризмом, адже фізичний стан, фінансовий стан та постійні перебування в лікарні не дозволяють цього реалізувати. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є значними та незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування.

Ухвалою суду від 27.02.2025 року у клопотанні представника відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» - адвоката Савельєву Т.Д. про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, адвокат Повалій О.В. подала заяву, у якій просить проводити розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник відповідача ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» в судове засідання не з`явився, скористався правом на подачу відзиву, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Згідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17.11.2028 року прийнято на роботу до ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійська-Західна-1», 30.04.2015 року звільнено за ч. 2 ст.40 КЗпП Україи у зв`язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я.

Згідно до Акту №60 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 28.05.2014 року, ОСОБА_2 має діагноз закриті уламкові переломи лонних сідалищних кісток з обох сторін, бокової маси кресця зліва на рівні S1-S3 зі зміщенням, розрив заднього відділу сечівника, вид події падіння потерпілого з висоти.

Згідно до Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 28.05.2014 року на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», особи, які причетні до нещасного випадку ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААВ №441522, ОСОБА_2 є особою з другою групою інвалідності, трудоспроможний в спеціально створених умовах, може працювати вдома.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 10ААА №241521 від 30.04.2015 року, ОСОБА_2 має ступінь втрати професійної працездатності 70% первинно з 30.04.2015 року по 01.05.2016 рік.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії АБ №0040465 від 05.05.2016 року, ОСОБА_2 має ступінь втрати професійної працездатності 70% повторно з 05.05.2016 року по 01.06.2017 рік.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії АБ №0046804 від 08.06.2017 року, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 3 групи, має ступінь втрати професійної працездатності 60% повторно з 08.06.2017 року по 01.07.2019 рік.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 12ААА №150118 від 17.07.2024 року, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 3 групи трудове каліцтво, має ступінь втрати професійної працездатності 50% повторно по трудовому каліцтву 28.05.2014 року з 17.07.2024 року безстроково.

Згідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1647/375 ОСОБА_2 має діагноз структура постатичного від. Уретри (рецидив), хронічний посттравматичний цистит у с..загострення.

Згідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №299/108 від 03.04.2024 року, ОСОБА_2 встановлено діагноз поєднана травма. Стан після розриву уретри. Структурна хвороба. Рецидивна післятравматична облітерація бульбо-мембранозного відділу уретри. СПО 2х пластик по Хольцову, замісна букальна уретроплатикаю Консолідовані множині переломи кісток тазу. Післятравматичний двосторонній каксартроз 2ст. виражений стійкий больовий синдром. Порушення функцій ходьби. Змішана контрактура в правому кульшовому суглобі.

Вирішуючи питання по суті спору суд виходив з наступного.

Згідно з нормами Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідност. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Так, відповідно ч. 1-4 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП Україниза наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Як вбачається з Акту №60 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 28 травня 2014 року, нещасний випадок стався через падіння потерпілого ОСОБА_2 з висоти, внаслідок чого встановлено діагноз: закриті уламкові переломи лонних сідалищних кісток з обох сторін, бокової маси кресця зліва на рівні S1-S3 зі зміщенням, розрив заднього відділу сечівника.

Отже, роботодавець ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», під час роботи позивача, допустив небезпечні та шкідливі фактори виробничого середовища, а саме розташування робочого місця на значній висоті відносно ґрунту ДСТО 12.0.000-74, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Таким чином, судом встановлено порушення ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» норм трудового законодавства, що призвело до нещасного випадку, а тому саме на роботодавця покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя.

Встановлено, що у зв`язку з нещасним випадком позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності та він визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, у зв`язку з втратою професійної працездатності він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3ст. 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно частини 4 статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третійстатті 23 ЦК Україникритеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 110 000,00 грн. буде відповідати судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами, а також критеріям розумності, виваженості і справедливості у його ситуації.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

При цьому, суд враховує, що відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466 ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Тобто, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Аналогічний правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, отже, вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 110 000,00 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 1100,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. 153 КЗпП України, ст. ст. 3,5,12,13,18, 258, 265,268,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 110 000 (сто десять тисяч) гривень 00 копійок без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , судовий збір на користь держави у розмірі 1100 (одна тисяча сто) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», , адреса: Донецька обл., м. Покровськ, площа Шибанкова, буд. № 1 а.

Суддя В.Г. Гречана