ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3739/25 Справа № 196/1220/24 Суддя у 1-й інстанції - Бабічева Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що 19 серпня 2023 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_4 . Дитина має вроджені вади за станом здоров`я та має інвалідність. Відповідач є особою з інвалідністю другої групи. Позивач вказує, що відповідач залишила дитину з ним та виїхала на постійне проживання до м.Покровськ Донецької області. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Відповідачка проживає однією сім`єю з іншим чоловіком. На теперішній період часу дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з ним в Новокадацькому районі м.Дніпра та перебуває та його повному утриманні. ОСОБА_3 жодним чином не приймає участі у вихованні, матеріальному забезпеченні та розвитку дитини. Позивач вказує, одночасно з поданням до суду цієї позовної заяви він звернувся до Красноармійського районного суду Донецької області з позовом про визначення місця проживання дитини з ним.

У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, зростанням цін на продукти харчування та інші товари, він потребує допомоги відповідача в утриманні сина, оскільки лише одного його доходу недостатньо для забезпечення потреб дитини. На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2024 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (рнокпп НОМЕР_1 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (рнокпп НОМЕР_2 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10 вересня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Судові витрати віднесено на рахунок держави. Допущено негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 27 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959року), Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Закон України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року вказує на те, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, у редакція яка діяла на час звернення з даним позовом, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За вимогами статті 182 СК України, у редакція яка діяла на час звернення з даним позовом, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 184 СК України передбачено, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У справі встановлено, з 19 серпня 2023 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.27).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24).

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2025 року у справі №196/31/25за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 люб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який було зареєстровано 19 серпня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокадацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за актовим записом №330, розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_5 . Стягнуто з ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Царичанським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 20 серпня 2014 року, рнокпп НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. (а.с.211, 212). Вказане рішення суду набрало законної сили 20 березня 2025 року.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 16 вересня 2024 року, складеного спеціалістами Служби у справах дітей адміністрації Новокадацького району ДМР, позивач ОСОБА_2 проживає разом із сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та прабабусею ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 . Мати ОСОБА_3 зі слів батька не бере участі в житті дитини, батько піклується про дитину (а.с.40).

Відповідно до виписки новонародженого ОСОБА_7 від 08 лютого 2024 року та згідно консультативного висновку спеціаліста КЗ РМЦРЗ ДОР № від 08 лютого 2024 року дитина - ОСОБА_4 має численні вроджені вади розвитку (а.с. 18, 22, 23).

Відповідачка є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №559215 серія 12ААГ від 25 січня 2024 року (а.с.19, 20).

Звернувшись до суду із цим позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що їх спільний з відповідачем син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має вроджені вади здоров`я, проживає разом з ним з вересня 2024 року та перебуває на його утриманні, відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає (а.с.1-6).

Позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.30).

Встановлено, позивач ОСОБА_2 разом з дитиною фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.40).

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.91).

Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.25).

Відповідач ОСОБА_3 з 31 жовтня 224 року є ВПО та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.89).

Згідно наданого ОСОБА_3 копії акту обстеження житлово-побутових умов від 29 листопада 2024 року, складеного спеціалістами Управління служби у справах дітей адмінітсрації Новокадацького району ДМР, за адресою: м.Дніпро, вул.Кавказька,21, проживає ОСОБА_3 та прабабуся ОСОБА_8 (а.с.97).

Судом встановлено, малолітній син сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з батьком ОСОБА_2 та знаходиться на його утриманні (а.с. 40).

Відповідачем у суді першої інстанції визнано, що дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з батьком ОСОБА_2 з початку вересня 2024 року.

Матеріали справи не містять та відповідачем матірю дитини не надано доказів не підтвердження надання нею грошових коштів, матеріального забезпечення нею дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з вересня 2024 року проживає із батьком.

Таким чином, встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає із батьком та знаходиться на його утриманні.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10 вересня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний розмір аліментів відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності сімейних відносин, закріплених у ч. 9 ст. 7 СК України, та є обґрунтованим.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, оскільки позивач отримує соціальні виплати на дитину є безпідставними з огляду на те, що згідно положень Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані дітей до досягнення ними повноліття і таке утримання не залежить від отримання тих чи інших соціальних виплат.

Посилання в апеляційній скарзі на неповне з`ясування судом обставин у справі є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст. 259, 268, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 квітня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В. Свистунова