ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4670/25 Справа № 215/3850/22 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М.І. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 215/3850/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2025 року, яка постановлена суддею Коноваленко М.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 05 лютого 2025 року,

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2024 року, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 липня 2024 року залишено без змін, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 15 000грн із заробітку (доходів) , щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17 жовтня 2022 року на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення, ухваленого Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 15 листопада 2023 року у справі № 215/3850/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви заявником зазначено, що під час ухвалення вказаного рішення не було враховано того, що відповідач ОСОБА_2 не є біологічним батьком ОСОБА_3 , і рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2024 року відомості про особу батька ОСОБА_2 з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 виключено. Заявник сплачує аліменти на утримання ОСОБА_3 за рішенням суду, але на момент розгляду справи № 215/3850/22 відповідачу не було відомо, що останній не є біологічним батьком, що є істотним та могло вплинути на висновки суду.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати Ухвалу Тернівського районного суду від 05 лютого 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про перегляд рішення Тернівського районного суд м. Кривого Рогу від 15 листопада 2023 року у справі № 215/3850/22 у зв`язку із нововиявленими обставинами. Переглянути рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2023 року у справі № 215/3850/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі за нововиявленими обставинами. Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2023 року у справі № 215/3850/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі скасувати та у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у справі № 215/3850/22 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що аргументи суду першої інстанції про те, що сторони не оспорювали встановлений факт, що батьком дитини ОСОБА_3 є відповідач по справі, наразі заявник, ОСОБА_2 є хибним, оскільки в межах справи № 215/3850/22 щодо стягнення аліментів неодноразово надходили клопотання та заяви із повідомленням суду про розгляд справи № 215/4699/23 щодо оспорення батьківства, а також долучались докази у вигляді ДНК-дослідження (при розгляді в суді I інстанції) та висновку експерта (при розгляді в суді апеляційної інстанції). Тож висновки суду стосовно неоспорення факту батьківства не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Також апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції стосовно неподання зустрічного позову є безпідставними, оскільки подання зустрічного позову є правом, а не обов`язком відповідача, тож відмова у задоволенні заяви про перегляд рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами з цієї підстави є порушенням засад цивільного судочинства та порушенням права заявника на ефективний судовий розгляд.

Апелянт зазначає, що відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» задоволення судом вимог щодо виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами за п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України.

Крім того зазначає, що він дізнався про можливість оспорення та подав позовну заяву для оспорення факту батьківства вже після спливу строку для подання зустрічного позову так як ч. 1 ст. 193 ЦПК України встановлює, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставина, на яку посилається ОСОБА_2 в своїй заяві, не може бути підставою для перегляду судового рішення, оскільки вказана обставина не є ново виявленою, між сторонами, на час розгляду справи № 215/3850/22, не вбачалось наявність спору щодо права вимоги матері про стягнення аліментів на утримання дитини, яка проживає з нею, а також не було рішення суду, в якому було б зазначено, що ОСОБА_2 не являється батьком дитини ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Обставини, які могли бути встановлені при розгляді справи в разі виконання учасниками справи та судом вимог процесуального закону (змагальність, диспозитивність тощо), не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 345/1362/20, провадження № 61-8675св21).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункти 27, 28).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18, провадження №11-430заі20, пункт 6.38).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» №2).

Процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами має бути використана у спосіб, сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі № 461/1229/20, провадження № 61-15179св20).

Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття «нововиявлені обставини». ЄСПЛ зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що віднайдено докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи.

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26 червня 2018 року у справі «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України», від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Враховуючи викладене, як за чинним процесуальним законодавством, так і за сталою практикою ЄСПЛ, до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Визначені законодавчо як нововиявлені, ці обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Такі обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі №910/11027/18).

У даній справі, звернувшись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заявник посилався на те, що істотними обставинами для його перегляду є те, що між сторонами існував спір про право, зокрема, вказував на ту обставину, що він не є біологічним батьком дитини, на утримання якої з нього стягнуто аліменти.

Апеляційний суд зауважує, що виключення відомостей про особу батька ОСОБА_2 з актового запису про народження дитини не свідчить про наявність спору про право на момент розгляду судом першої інстанції справи про стягнення аліментів на утримання дитини та не може бути нововиявленою обставиною.

Суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_2 жодних дій, спрямованих на оспорення батьківства відносно дитини до жовтня 2022 року, тобто до подання до нього позову про стягнення аліментів на утримання дитини, не вчиняв.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що до дати винесення рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , батьком якої він записаний, був відсутній спір про право, є вірними.

Оспорення батьківства у відповідності з вимогами ст. 136 СК України можливо лише у судовому порядку. Спір про право між сторонами виник вже після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про стягнення аліментів, а саме з моменту звернення ОСОБА_2 до суду із позовом про оспорення батьківства.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги правильності висновків місцевого суду не спростували.

При цьому посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» задоволення судом вимог щодо виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами за п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України, оскільки в данному випадку Постанова має посилання на можливість такого перегляду судом, а не на обов`язок суду.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що за положеннями ст.197 ч.2 СК України повне або часткове звільнення платника аліментів від обов`язку сплати аліментів можливе лише при розгляді справи за окремо поданим особою позовом, а не шляхом скасування раніше постановленого судового рішення про стягнення аліментів. З огляду на викладене доводи апеляційної скарги у наведеній частині слід визнати неприйнятними.Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, - підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 379,381,382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: