Справа № 344/9601/22
Провадження № 22-з/4808/39/25
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
09 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,
суддів: Бойчука І. В., Пнівчук О. В.,
секретаря Шемрай Н.Б.
за участю заявника ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення суду у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 липня 2024 року, ухвалене у складі судді Бородовського С. О. у м. Івано-Франківську, у справіза позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України, третя особа на стороні відповідача: поліцейський СРПП відділення № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Карташов Володимир Сергійович, про відшкодування шкоди, завданої посадовою особою органу державної влади,
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ НП України в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України, третя особа на стороні відповідача: поліцейський СРПП відділення № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Карташов В. С., про відшкодування шкоди, завданої посадовою особою органу державної влади.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 липня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ГУ НП України в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої посадовою особою органу державної влади задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті вимог позову відмовлено.

Короткий зміст клопотання про ухвалення додаткового судового рішення, позиції інших учасників справи

25 березня 2025 року у судовому засіданні до закінчення судових дебатів представник ОСОБА_1 адвокат Соботник В. Й. в порядку передбаченому частиною восьмою статті 141 ЦПК України заявив про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду стороною апелянта будуть подані докази на підтвердження розміру витрат, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у цій справі.

29 березня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до суду апеляційної інстанції клопотання про долучення доказів оплати ним витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення вказаних витрат надав: договір про надання правничої допомоги від 02 серпня 2022 року, укладений між ним та адвокатом Соботником В. Й.; акт виконаних робіт від 25 березня 2025 року, згідно якого загальна вартість виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 02 серпня 2022 року становить 10000 грн; квитанцію від 25 березня 2025 року на суму 10000 грн.

У судовому засіданні заявник вимоги клопотання підтримав, просив його задоволити та стягнути правову допомогу.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися.

Правове обґрунтування та висновки апеляційного суду за результатами розгляду клопотання

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Установлено, що інтереси ОСОБА_1 у суді першої та апеляційної інстанцій у цій справі представляв адвокат Соботник В. Й. на підставі договору про надання правничої допомоги від 02 серпня 2022 року (а.с. 228).

25 березня 2025 року ОСОБА_1 та адвокат Соботник В. Й. склали акт, що за договором про надання правничої допомоги від 02 серпня 2022 року адвокат виконав таку роботу:

аналіз судової практики в подібних справах 500 грн,

консультація довірителя по суті справи з приводу подачі позову до суду про стягнення моральної шкоди, завданої посадовою особою органу державної влади 500 грн;

підготовка та складання позовної заяви 1500 грн;

участь у судових засіданнях Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області та Івано-Франківського апеляційного суду, надання пояснень, відповідей на питання, ознайомлення з відзивом відповідача на позов, консультація довірителя з приводу позиції в судовому засіданні 5000 грн;

підготовка і складання відповіді на відзив відповідача 1000 грн;

підготовка і складання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції 1500 грн (а.с. 230).

Згідно із квитанцією від 25 березня 2025 року, адвокат Соботник В. Й. прийняв від ОСОБА_1 10000 грн за представництво у цивільній справі (а.с. 229).

Даючи оцінку представленим доказам щодо витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної та першої інстанцій, колегія суддів приходить висновку про виключення з суми заявлених витрат, як необґрунтованих, витрати зазначені в Акті, як: витрати на консультацію довірителя по суті справи з приводу подачі позову до суду про стягнення моральної шкоди, аналіз судової практики в подібних справах та на підготовку і складання відповіді на відзив відповідача, оскільки такі послуги є складовими підготовки позову. З огляду на кількість судових засідань у апеляційному суді (2 судових засідання) та відсутності розрахунку щодо оплати години такої участі в наданих матеріалах, слід зменшити розмір таких витрат до 1500 грн.

Отже, до стягнення з відповідача, дії якого визнано неправомірними, підлягає 4500 грн витрат на правничу допомогу у цій справі.

Керуючись статтями 137, 141, 270 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволити частково. Ухвалити у справі додаткове судове рішення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складено 14 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: І. В. Бойчук

О. В. Пнівчук