ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/448/25
провадження № 2-н/691/59/25
УХВАЛА

15 квітня 2025 року м. Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Савенко О.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей,-

встановив:

15 квітня 2025 року до Городищенського районного суду Черкаської області, надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування заяви про видачу судового наказу зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, який прийняли рішення розірвати. Від шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Неповнолітні діти проживають з нею та перебувають на її повному утриманні. В добровільному порядку вирішити питання сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_2 не бажає.

Вивчивши матеріали за заявою про видачу судового наказу стосовно ОСОБА_2 , приходжу до висновку про підстави для відмови у видачі судового наказу, в силу наступного.

За змістом ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і за ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Положенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Згідно п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Так, заявник ОСОБА_1 просить видати судовий наказ із вимогою про стягнення аліментів із ОСОБА_2 у розмірі 30 відсотків від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. починаючи стягувати з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Заявлена вимога заявника не відповідає вимогами ст.161 ЦПК України, остільки має відповідати розміру однієї третини, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи вище викладене та вимоги п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України, вважаю, що у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.163, 165,166 ЦПК України, суддя, -

постановив:

у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей - відмовити.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Копію ухвали суду направити заявнику, для відому.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Суддя О.М.Савенко