РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Майдан С.І.,

за участю секретаря: Кирпиченко І.А.,

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи: Чаюк А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася до суду з вказаною заявою. Свої вимоги обґрунтувала тим, що заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Херсоні в сім`ї українців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з якими проживала за адресою: АДРЕСА_1 . 15.12.1979 року заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , з яким перебувала у шлюбі до 25.06.1981 року. Від даного шлюбу в 1980 році у них народилася донька ОСОБА_6 . Приблизно в 1984 році заявник зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , шлюб з яким було розірвано 12.03.1991 року. Від зазначеного шлюбу заявниця ІНФОРМАЦІЯ_2 народила доньку ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла. З 1969 року по 1979 року заявниця навчалася в Херсонській загальноосвітній середній школі №30. Після досягнення 16-річного віку 23.03.1983 року Суворовським РВВС м.Херсона заявниці було видано паспорт громадянина СРСР. Станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 паспорт громадянина СРСР було втрачено, тому не отримала паспорт громадянина України. Отримати паспорт громадянина України заявниця не мала можливості, оскільки не мала зареєстрованого місця проживання. Брат заявниці ОСОБА_9 не заперечує проти постійного проживання ОСОБА_1 та реєстрації місця проживання в належному йому житловому будинку АДРЕСА_2 . Однак зареєструвати своє місце проживання заявниця не має можливості у зв`язку з відсутністю паспорту. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати заявниці ОСОБА_10 , заявниця займалася її похованням. Таким чином, з 15.08.1962 року та до теперішнього часу ОСОБА_1 постійно проживає у м.Херсоні та Херсонській області. У зв`язку з викладеним, заявниця просить встановити факт того, що остання, уродженка м.Херсона постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвалою суду від 19.08.2024 року заяву прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 09.10.2024 року замінено заінтересовану особу - Суворовський відділ у м. Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області на належну заінтересовану особу - Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області.

Ухвалою суду від 02.12.2024 року задоволено клопотання представника заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області Чаюк А.С. про витребування доказів.

Ухвалою суду від 22.01.2025 року витребувано докази.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала, просила її задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Пояснила, що її донька ОСОБА_6 , 1980 р.н., та ОСОБА_11 , 1982 р.н., народилися у м.Херсоні, проживали разом з нею постійно, діти навчалися з 1986 року по 1993 року в ЗОШ №30 м.Херсона, тоді вона проживала в квартирі батьків за адресою АДРЕСА_1 . Потім після продажу батьками вказаної квартири, вона з 1993 року стала разом з дітьми проживати за адресою АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим дітей у 1993 році перевела до ЗОШ №33. Після продажу вказаної квартири заявниця з дітьми проживала в будинку матері у АДРЕСА_2 , власником якого став її брат.

Представник заінтересованої особи Чаюк А.С. в судовому засіданні при винесенні рішення покладалася на розсуд суду з підстав, викладених у поясненнях.

Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №885, зробленого 29.04.1958 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками записані ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .

Заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Херсон, Херсонська обл., Україна, її батьком записаний ОСОБА_12 , згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до відомостей до статей 126, 133, 135 СК України №1 від 17.12.2024 року.

Згідно актового запису про укладення шлюбу №691, зробленого 15.12.1979 року Суворовським відділом СРСР м.Херсона, між ОСОБА_5 та ОСОБА_13 15.12.1979 року укладено шлюб. Після реєстрації шлюб прізвище дружини « ОСОБА_14 ».

Згідно актового запису про народження №1943, зробленого 22.05.1980 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_15 .

Згідно актового запису про народження №37, зробленого 10.01.1983 року Суворовським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .

Згідно актового запису про розірвання шлюбу №151, зробленого 12.03.1991 року Суворовським відділом РАЦС м.Херсона, 12.03.1991 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 розірвано шлюб.

Згідно договору дарування від 13.04.1995 року, ОСОБА_9 належить 6/100 частини домоволодіння АДРЕСА_2 .

Згідно актового запису про смерть №897, зробленого 11.09.2018 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Херсонській області, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

01.08.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Суворовського відділу у м.Херсоні УДМС у Херсонській області з заявою-анкетою №9399742 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України.

Згідно актового запису про смерть №10058, зробленого 20.10.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно заяви від 26.12.2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ларічевою Н.А., ОСОБА_9 надав згоду на постійне проживання та реєстрацію місця проживання його сестри ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у належному йому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно акту від 04.08.2024 року, посвідченого головою органу самоорганізації населення квартального комітету №5, ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів перевірки за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вбачається, що 01.08.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Суворовського відділу у м.Херсоні УДМС у Херсонській області з заявою №740 про втрату паспорта громадянина колишнього СРСР з власної необережності. Згідно висновку за заявою про втрату паспорта, затвердженого 06.09.2023 року заступником начальника Суворовського відділу у м.Херсоні УДМС у Херсонській області, за результатами розгляду заяви встановлено особу заявниці, але не встановлено належності до громадянства України та тимчасово відмовлено в оформленні паспорта громадянина України на підставі п.п.1 п. 100 Постанови КМУ від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», оскільки не встановлено належність до громадянства України тимчасово відмовлено ОСОБА_1 в оформленні паспорта громадянина України.

Згідно копій заяв про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР (форма-1) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка, м. Херсон, Херсонська обл., Україна була документована паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 від 28.04.1979 виданий Суворовським РВВС м. Херсона, Херсонської області, що підтверджується (Ф-1), у зв`язку з досягненням повноліття, на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 31.08.1962 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області.

Паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_3 від 17.06.1980 виданий Суворовським РВВС м. Херсона, Херсонської області, що підтверджується (Ф-1), у зв`язку із зміною прізвища, на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого 15.12.197 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні.

Паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_5 від 23.03.1983 виданий Суворовським РВВС м. Херсона, Херсонської області, що підтверджується (Ф-1), у зв`язку із зміною прізвища, на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 виданого 13.02.1982 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні. 03.03.1989 у вказаний паспортний документ була вклеєна фотокартка у зв`язку з досягненням ОСОБА_1 , 25-річного віку.

За даними Реєстру територіальної громади відомчої інформаційної системи ДМС на офіційному веб-сайті ДМС станом на 22.08.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованою або знятою з реєстрації місця проживання по Херсонській області не значиться.

За обліками СОД ВПТППІОБГ УДМС у Херсонській області (документування посвідкою на постійне/тимчасове проживання в Україні) заявниця не значиться.

За результатами перевірки в період з 01.12.2017 року по 21.08.2024 року не виявлено фактів перетину державного кордону України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні підтвердив факт проживання заявника у м.Херсоні станом на 24.08.1991 року і до теперішнього часу.

Архівні довідки ЗОШ №30 від 20.01.2025 року підтверджують ту обставину, що діти заявниці ОСОБА_6 , 1980 р.н., та ОСОБА_8 , 1982 р.н., навчалися у ЗОШ №30 м.Херсона з 1986 року по 1993 рік, у жовтні 1993 року вибули до середньої школи №33 м.Херсона для продовження навчання.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України «Про громадянство України» визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Отже, на підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України» встановлюється набуття громадянства України.

Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду).

Тобто, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

За таких обставин в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 12, 27, 77, 81, 263-265, 293, 315-319, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки м.Херсона на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: http://ksm.ks.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01.04.2025 року.

Суддя: С.І. Майдан