УХВАЛА

Іменем України

07 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 2-1148/09

провадження № 61-3301ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 19 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 19 лютого 2025 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича про опис та арешт майна боржника,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю. О. про опис та арешт майна боржника.

Скарга обґрунтована тим, що 01 грудня 2009 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено рішення у справі № 2-1148/2009 про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Форпост» (далі - ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Форпост») на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк» заборгованості за кредитом у розмірі 2 482 005,44 грн, держмита - 1 700,00 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30,00 грн.

На виконання вищевказаного рішення суду 10 березня 2010 року було видано два виконавчих листи, а саме: про стягнення з ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Форпост» заборгованості за кредитом у розмірі 2 482 005,44 грн, держмита - 1 700,00 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30,00 грн, та виконавчий лист про стягнення тієї ж суми заборгованості, судових витрат, та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи із ОСОБА_1 .

Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. 10 червня 2021 року відкрито виконавче провадження

№ НОМЕР_1.

Вказувала, що виконавчий лист не відповідає вимогам частини другої статті 368 ЦПК України, та Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на день видачі виконавчого листа), оскільки не містить точного зазначення, яку частину рішення треба виконати саме за виконавчим листом, де боржником зазначено ОСОБА_1 , та тягне за собою подвійне стягнення за судовим рішенням.

21 березня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю. О. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт

на 1/3 частини квартири, загальною площею 62,7 кв. м, житловою площею 38,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності. Повідомлення про проведення виконавчих дій заявницею було отримано 26 березня 2024 року, чим порушено права передбачені частиною першою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі наведеного, просила суд визнати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю. О.

від 21 березня 2024 року про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 неправомірною, та скасувати її.

Ухвалою Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року,

в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

10 березня 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої підставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових

осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За положеннями частини третьої статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом установлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 10 червня 2021 року № НОМЕР_1 щодо виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2010 року у справі № 2-1148/2009, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Форпост» на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості в розмірі 2 483 735,44 грн. Пунктом 2 вказаної постанови зобов`язано боржницю подати декларацію про доходи та майно та попереджено останню про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

01 лютого 2022 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 вказаним державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника при примусовому виконанні вищевказаного рішення суду, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржниці ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2022 року, яка набрала законної сили 22 березня 2022 року, відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні скарги на постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю. О. про накладення арешту на грошові кошти.

В ході виконання виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 2-1148/2009, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю. О. було встановлено, що боржниці ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить нерухоме майно, а саме: 1/3 частини квартири, загальною площею 62,7 кв. м, житловою площею 38,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , та постановою від 21 березня 2024 року описано та накладено арешт на 1/3 частини квартири, за указаною адресою.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні її скарги на дії приватного виконавця, виходив з встановлених обставин справи та з урахуванням існуючої у заявниці заборгованості, дійшов правильного висновку, що дії державного приватного виконавця Лисенка Ю. О. при винесенні постанови про опис та арешт майна боржника від 21 березня 2024 року були правомірними, та здійсненими відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича про опис та арешт майна боржника відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська