ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5500/23 Номер провадження 22-ц/814/334/25Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Лобов О.А., Триголов В.М.,

секретар Ванда А.

з участю позивачки ОСОБА_1 , представників позивачки - адвокатів Ткаченко А.В., Нестеренко Н.М., представника відповідача - адвоката Кулішова В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та її представників - адвокатів Ткаченко Анни Володимирівни, Нестеренко Наталії Миколаївни

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 21 травня 2024 року (повний текст складено 30 травня 2024 року) та додаткове рішення цього ж суду від 20 червня 2024 року, постановлені суддею Турченко Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частину квартири,

в с т а н о в и в :

19.09.2023 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 06.07.2016 по 22.02.2023 з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за нею право власності на частину квартири житловою площею 43,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала за життя чоловікові ОСОБА_5 .

В обґрунтування підстав позову зазначає, що проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 у період з 06.07.2016 до 22.02.2023 та у зареєстрованому шлюбі з 22.02.2023 до дня його смерті. Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, зі спірної квартири, придбаної на ім`я чоловіка, як учасника Програми забезпечення житлом учасників антитерористичної операції, на підставі договору №44-146-ФФБ15 про участь у Фонді фінансуванні будівництва від 03.04.2017.

Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_5 є вона, позивачка, як дружина, відповідач ОСОБА_2 , син покійного, та його батьки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Проте враховуючи , що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлим з 06.07.2016 до 22.02.2023 та у зареєстрованому шлюбі з 22.02.2023 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважає, що відповідно до частини 1 статті 74 СК України майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, а тому вона має право на частку майна у спільній сумісній власності подружжя.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 21.05.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частину квартири - відмовлено за безпідставністю.

Рішення районного суду вмотивовано не доведеністю факту проживання позивачки з померлим ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу саме у період з 06.07.2016 і по дату укладення договору від 03.04.2017 про участь у Фонді фінансування будівництва. Також позивачка не надала доказів її участі у фінансуванні будівництва, та того, що кошти, витрачені на фінансування будівництва спірної квартири, набуті спільною працею, як і відсутні докази ведення з покійним спільного господарства та наявності спільного бюджету.

Додатковим рішенням Київського районного суду м.Полтави від 20.06.2024 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Додаткове рішення вмотивовано доведеністю та обґрунтованістю заявлених вимог щодо компенсації судових витрат, понесених відповідачем на оплату правничої допомоги.

Із указаними судовими рішеннями не погодилася позивачка та спільно зі своїми представниками - адвокатами Нестеренко Н.М. і Ткаченко А.В. подала апеляційні скарги. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права просять указані рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати.

Заперечує висновок районного суду щодо відсутності доказів спільного проживання позивачки з померлим, у тому числі, в її квартирі, та доказів, які б підтверджували конкретні та детальні обставини їх проживання у фактичних шлюбних відносинах.

На спростування указаного висновку суду першої інстанції посилається на довідку №893 від 10.04.2023, видану КП «ЖЕО №2», що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить їй, позивачці; а також показання допитаних у судовому засіданні свідків, які підтвердили заявлений до встановлення факт.

Доводить наявність під час спільного проживання спільного побуту, взаємних прав та обов`язків. Зокрема, вони разом виховували її доньку від першого шлюбу - ОСОБА_6 , яка називала його, ОСОБА_5 , батьком, а він її - донькою. Упродовж майже 7 років він займався вихованням дитини, проводив з нею вільний час, відводив за забирав із садочка та школи, брав активну участь в організації освітнього процесу, цікавився шкільним життям дитини, відвідував свята та батьківські збори.

Указані обставини також підтверджуються довідкою ліцею №13 «Успіх» про участь ОСОБА_5 , батька учениці 7-Б класу ОСОБА_6 у шкільному житті дитини; щоденником останньої, в якому містяться підписи ОСОБА_2 як батька дитини; фотографіями з відомостями про дату створення та з локацією цих фотографій, відеозаписами їх спільного дозвілля.

Зазначає, що за спільні коши придбали у 2017 році холодильник, що підтверджується видатковою накладною, кредит на цей холодильник оформлений на неї, а ОСОБА_5 був поручителем. У 2021 році він уклав декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, де вона зазначена, як особа пацієнта для повідомлення у раз настання екстреного випадку з пацієнтом.

Також вона систематично поповнювала мобільний телефон ОСОБА_2 у період з 2017 по 2022 роки з посиланням на квитанції та скріншоти їх листування у мобільному додатку, де у першому повідомленні він просить надіслати номер його картки з ПриватБанку, щоб отримати кошти за пай, а в іншому- просить надіслати показники за світло і газ та запитує номер рахунку за газ у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , просить повідомити, як сплачувати за послуги з водопостачання.

Стверджує, що усі питання оформлення спірної квартири вирішувала вона разом з уповноваженою особою - матір`ю ОСОБА_7 , про що свідчить акт огляду квартири від 22.08.2021, підписаний нею, ОСОБА_1 ; в акті пломбування лічильника природного газу від 08.11.2018 за адресою спірної кварти та в актах про пломбування, монтажу вузлів обліку води від 04.112.2018 та від 28.12.12.2018 міститься підпис її, позивачки, батька, що підтверджує, що її батьки також допомагали облаштовувати дану квартиру, робити ремонт в ній.

Заперечує висновок районного суду щодо відсутності у неї джерел доходу у період після укладення ОСОБА_5 договору на фінансування від 03.04.2017. Спростовує викладене наявністю у неї доходу, як помічника вихователя, та від продажу товарів компанії Оріфлейм на ринку, наданням послуг з репетиторства англійської мови.

Вважає, що перебування ОСОБА_5 на території Польщі, де він працював з метою заробити кошти для їх сім`ї, не спростовує факту їх проживання однією сім`єю, оскільки у певні періоди він приїжджав до України та приділяв час сім`ї, займався вихованням дитини.

Зазначає, що померлий ОСОБА_5 до одержання спірної квартири іншого свого житла не мав та як потребуючий покращення житлових умов орендував кімнату за адресою: АДРЕСА_3 згідно договору від 05.10.2016, на підставі якого був зареєстрований за цією адресою. У той же час, факт реєстрації за вказаною адресою, на думку позивачки, не спростовує факту їх спільного проживання у заявлений період в її квартирі АДРЕСА_4 .

Заперечує правдивість показань свідків зі сторони відповідача - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших, оскільки вони суперечать наявним у матеріалах справи доказам. Тоді як відповідач не надав жодного доказу, фото чи відео того, що він та зазначені ним свідки спілкувалися або проводили час разом і були близькими у період з 2016 по 2023 роки. Також неправдивими та суперечливими вважає показання третьої особи - ОСОБА_3 з приводу того, де саме жив ОСОБА_5 після розлучення з першою дружиною та коли саме вони перестали проживати як одна сім`я.

Просить врахувати показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які підтвердили у судовому засіданні, що вона, позивачка, постійно проживала разом із ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вважає, що розмір витрат на правову допомогу, надану адвокатом відповідача - Кулішовим В.П., є неспівмірним з обсягом наданих послуг та завищеним. Тоді як категорія справи, в якій надавалися послуги, є розповсюдженою та має сталу судову практику. Із підстав викладеного просять додаткове рішення скасувати та у стягненні витрат на правову допомогу відмовити.

Ухвалами Полтавського апеляційного суду від 15.10.2024 поновлено строку на апеляційне оскарження судових рішень та відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 25.10.2024.

02.12.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Кулішова В.П. на апеляційні скарги, які просить залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Вважає, що позивачка не довела належними доказами наявність з померлим ОСОБА_5 спільного бюджету. Тоді як доводи апеляційної скарги базуються виключно на показаннях свідків та кількох видаткових накладних. Останні не мають чіткої підстави набуття майна як спільного сумісного майна, реквізитів для ідентифікації осіб. Тоді як твердження позивачки, що підпис у таких накладних належить померлому ОСОБА_5 є припущеннями, які не підтверджені відповідним договором чи проплатою з особистого рахунку.

Звертає увагу, що надані позивачкою докази не охоплюють період оформлення документів на квартиру період сплати за неї коштів, тобто 2016-2018 роки. Тоді як договір від 03.04.2017 не містить жодної інформації про позивачку та її причетність до укладеного правочину. Зокрема, в контексті того, що за наявності цивільної дружини померлий ОСОБА_5 уповноважив свою матір на оформлення укладення такого договору.

Зазначає, що договір №44-146-ФФБ15 про участь у Фонді фінансування будівництва від 03.04.2014 передбачав сплату 50% за рахунок державних коштів, а тому, за умови доведеності заявленого до встановлення факту, частка позивачки у спільній власності могла становити лише частини.

Указує на відсутність доказів, які б підтверджували заявлений до встановлення факт саме у період із 2016 по 2018 року. Тоді як наявність у позивачки певних документів та відомостей щодо життя померлого сторона відповідача пов`язує із тим, що вони 3 тижні до смерті ОСОБА_5 були одруженими.

Звертає увагу, що надані позивачкою докази підтверджують наявність у неї доходу із липня 2017 року. Тоді як інформаційний лист ТОВ «Оріфлейм України» є неналежним та недопустимим доказом отримання доходу, оскільки відомості, викладені у ньому, не відображені в офіційному доході позивачки, не містить підписів та печатки посадової особи товариства.

Зазначає, що із 2015 року ОСОБА_5 скорочено зі служби, а тому він не мав джерела доходів ні на прожиття, ні на придбання квартири. Наполягає, що 50% вартості квартири надали його батьки - мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_2 , які отримали орендна плату за використання належного їм паю.

Наголошує, що ОСОБА_5 отримав квартиру за особисті заслуги, як учасник АТО, і ніякого відношення до цих заслуг позивачка не має, так як за час служби вони навіть не були знайомі. Тоді як після укладення договору на фінансування, а саме, у період із 2017 по 2019 роки включно, він працював у Польщі, а тому не міг проживати з позивачкою однією сім`єю, вести спільне господарство та займатися вихованням не своєї доньки.

Зазначає, що у довідці КП «ЖЕО №2» не зазначено період проживання померлого за адресою: АДРЕСА_5 , а сама довідка посвідчена уже після смерті ОСОБА_5 .

Повідомляє, що у квітні 2022 року ОСОБА_5 був призваний на військову службу за мобілізацією, а 03.02.2023 був госпіталізований з діагнозом рак тіла шлунку, ще він мав хронічну хворобу нирок, а тому, на думку відповідача, жодним чином у період із квітня 2022 року по 03.02.2023 перебувати з позивачкою у шлюбних відносинах.

10.01.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшла спільна заява ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у якій вони заперечили проти задоволення апеляційних скарг з підстав їх необґрунтованості.

Повідомляють, що ніяких коштів для придбання квартири ОСОБА_1 у них не позичала. Натомість, половину грошових коштів для придбання спірної квартири надали вони, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а другу половину сплатила держава.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13.01.2025 задоволено заяву про самовідвід судді (судді-доповідача) Дорош А.І., яку відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 14.01.2025 замінено на суддю Пилипчук Л.І.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15.01.2025 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

У суді апеляційної інстанції позивачка та її представники доводи апеляційної скарги підтримали, наполягаючи на її задоволенні.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив залишити без змін оскаржувані судові рішення, як законні та обґрунтовані.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.21 т.1/.

Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_6 . Спадкова справа №20/2023 заведена у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гризунової О.В.

Для реалізації спадкових прав із відповідними заявами звернулись: син померлого ОСОБА_2 після смерті свого батька ОСОБА_5 . Із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого ОСОБА_1 . Із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь свого онука - сина померлого, ОСОБА_2 , звернулась мати померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь свого онука - сина померлого, ОСОБА_2 , звернувся батько померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

28.08.2023 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гризунової О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно із довідкою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу від 01.09.2023 за №254/02-14, наданою ОСОБА_1 встановлено, що відповідно до поданих документів та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.10.2018 за ОСОБА_5 зареєстрована квартира АДРЕСА_6 , яку він придбав шляхом фінансування будівництва в 2017 році.

Шляхом безпосереднього доступу нотаріуса до Державного реєстру актів цивільного стану громадян встановлено, що у період з 05.07.2016 по 21.02.2023 ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі не перебував. Тому вказана квартира не є майном набутим подружжям за час шлюбу, в зв`язку з чим неможливо видати ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке видається в разі смерті одного з подружжя. Для вирішення питання щодо встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 та належності майна на праві спільної сумісної власності подружжя, необхідно звернутись до суду./а.с.25 т.1/.

Судом також установлено, що за життя ОСОБА_5 був співробітником ВДАІ ПМУ УМВС України в Полтавській області і перебував на службі в органах внутрішніх справ з 03.05.2002 по 06.11.2015.

Для покращення житлових умов ОСОБА_5 звернувся з заявою від 01.02.2006 до виконавчого комітету Полтавської міської ради з проханням взяти його сім`ю на облік для одержання житлової площі для покращення житлових умов складом сім`ї три особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_26 дружина та син ОСОБА_5 ./а.с.146 т.1/

Згідно із Витягом з рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів від 22.02.2006 за №50, ОСОБА_5 взятий на квартирний облік при місцевій раді складом сім`ї з 3 чоловік, у зв`язку з відсутністю мінімального розміру жилої площі під порядковим №7209 та включений в пільговий список співробітників міліції./а.с.145 т.1/.

Відповідно до рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України від 24.07.2015 за №13/1/ХУ11/76 ОСОБА_5 надано статус учасника бойових дій, який брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 28.04.2015 №2666/Бх./а.с.144 т.1/.

30.09.2015 ОСОБА_5 звернувся до начальника Управління майном комунальної власності міста Маляренко І.В. з заявою, у якій просив занести його до пільгового списку учасників бойових дій в АТО, учасників війни. Склад сім`ї три особи./а.с.139 т.1/.

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 07.10.2015 за №204 в облікову справу ОСОБА_5 внесено зміни, а саме: включено його до пільгового списку учасників війни, учасників бойових дій під №152, пільговий список співробітників міліції №90./а.с.142 т.1/.

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 03.03.2016 №28 ОСОБА_5 включений у пільговий список поліцейських з 22.02.2006, як звільнений за скороченням штатів, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію». Пільговий список учасників бойових дій та учасників війни./а.с.138 т.1/

28.10.2016 ОСОБА_5 звернувся до начальника Управління майном комунальної власності міста Маляренко І.В. з заявою, в якій просив зважаючи на розірвання шлюбу, виключити зі складу його сім`ї колишню дружину ОСОБА_26 та сина ОСОБА_2 . Склад сім`ї рахувати одна особа./а.с.133 т.1/.

31.10.2016 ОСОБА_5 звернувся з заявою до виконавчого комітету Полтавської міської ради, в якій просив зарахувати його в складі сім`ї одна особа до списку потенційних учасників Програми забезпечення житлом учасників антитерористичної операції та членів їх сімей на 2016-2017 роки м.Полтава та надав згоду на фінансування 50% вартості 1 кімнатної квартири у будинку, що споруджується на АДРЕСА_7 ./а.с.131 т.1/.

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 17.11.2016 за №241 зі складу сім`ї ОСОБА_5 виключені колишня дружина ОСОБА_26 та син ОСОБА_27 . Склад сім`ї одна особа./а.с.132 т.1/.

16.02.2017 секретарем виконкому ОСОБА_28 посвідчено довіреність, якою ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси та здійснювати за нього дії, пов`язані з отриманням ним як учасником АТО та УБД житла./а.с.74 т.1/

03.04.2017 ТОВ «ФК «ОЛІМІЯ» та ОСОБА_5 уклали Договір N44-146-ФФБ15 про участь у Фонді фінансування будівництва. За цим Договором Довіритель ( ОСОБА_5 ) на підставі повного визнання ним Правил фонду фінансування будівництва надає свою згоду на участь у фонді фінансування будівництва виду А багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_8 .

Згідно з абз.3 Договору цей правочин укладений на виконання Програми забезпечення житлом учасників антитерористичної операції, осіб які належать до інвалідів війни, інвалідність яких пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та членів їх сімей у м.Полтава на 2016-2018 роки, затвердженої рішенням дев`ятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 31.01.2017.

Відповідно розділу 5 Договору «Порядок та умови проведення розрахунків», а саме згідно до п.5.1 Договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 03.04.2017: «Відповідно до Програми фінансування 50% вартості об`єкта інвестування здійснюється за рахунок коштів Довірителя ( ОСОБА_5 ), решта 50% вартості об`єкта інвестування фінансується за рахунок бюджетних коштів безпосередньо на рахунок Забудовника.

За пунктом 5.2 Договору від 03.04.2017 для закріплення об`єкта інвестування Довіритель не пізніше 12.04.2017 (включно) передає в довірчу власність Управителя грошові кошти в розмірі 153 182 грн. 95 коп.

Згідно з пунктом 5.5 Договору від 03.04.2017 управитель приймає кошти в управління за цим Договором безпосередньо від Довірителя або від його довірених осіб, зазначені конкретні права та обов`язки довіреної особи.

Відповідно до пункту 6.7.1 Договору від 03.04.2017 для державної реєстрації права власності, окрім Довідки, виданої Управителем, Забудовник надає Довірителю Довідку, що підтверджує сплату решти 50% вартості об`єкта інвестування за рахунок бюджетних коштів та акт приймання-передачі об`єкта інвестування із зазначенням 100% вартості об`єкта інвестування.

04.04.2017 між ТОВ «ФК «Олімпія» та ОСОБА_5 укладено договір №У44-146-ФФБ15 про уступку майнових прав за договором про участь у Фонді фінансування будівництва №44-146-ФФБ15 від 03.04.2017./а.с.44 т.1/

04.04.2017 на ім`я ОСОБА_5 видано свідоцтво №С44-146-ФФБ15 від 04.04.2017 про участь у фонді фінансування будівництва виду А./а.с.45,72 т.1/

Усі умови договору від 03.04.2017 дотримані, 04.04.2014 кошти у розмірі 153 185,95 грн., 153,19 грн., 1 531,86 грн., 2632,55 грн., внесені як ОСОБА_5 , так і Управлінням капітального будівництва Полтавської міської ради у розмірі 50% від вартості об`єкта будівництва, згідно умов договору.

16.10.2018 за ОСОБА_5 зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_6 ./а.с.35 т.1/

21.10.2021 ОСОБА_5 підписав Декларацію №0001-Х60Х-13А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, де зазначив у якості довіреної особи ОСОБА_1 /а.с.33 т.1/

22.02.2023 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 ./а.с.22 т.1/

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , про що 20.03.2023 складено відповідний актовий запис №580, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ./а.с.21 т.1/

Згідно із довідкою начальника КП «ЖЕО №2» Ландаря О.М. від 10.04.2023 №893, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано 2 осіб: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка; ОСОБА_1 , власник./а.с.26 т.1/

13.04.2023 складено Акт у тім, що ОСОБА_1 з дочкою проживали разом з померлим чоловіком ОСОБА_5 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 . Але він був зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_1 . Викладене підтверджено сусідами: ОСОБА_17 , ОСОБА_29 та начальником КП «ЖЕО №2»./а.с.27 т.1/

14.04.2023 директором початкової школи №43 Полтавської міської ради складено довідку №01-21/186, якою підтверджено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дійсно відвідувала заклад початкової шкоди №43 із 01.09.2016 по 31.05.2021. Упродовж цього часу педагогами закладу відмічалась активна участь батька ОСОБА_5 у житті дівчинки. Останній брав активну участь в організації освітнього процесу, щодня відвідував заклад, тісно співпрацював з педагогічним колективом, цікавився шкільним життям дитини, відвідував родинні зустрічі та заплановані заходи. Постійно підтримував ОСОБА_30 , надавав усіляку допомогу, особливо під час її участі в різноманітних конкурсах, освітніх змаганнях та олімпіадах, радів успіхам дитини. Подібного змісту лист складений класним керівником та директором спільно 17.04.2023 за №86./а.с.28,30 т.1/

На підтвердження позовних вимог позивачкою приєднано до позовної заяви видаткову накладну №0 від 04.01.2017 про придбання, доставку та встановлення холодильника, із відміткою позивачки, що підпис на накладній належить ОСОБА_5 /а.с.31 т.1/

01.09.2023 приватний нотаріус Гризунов О.В. повідомив ОСОБА_1 листом №254 у тім, що 29.03.2023 ним заведено спадкову справу №20/2023 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 10.05.2023 нею, ОСОБА_1 , подано заяву про прийняття спадщини на майно померлого чоловіка. Відповідно до поданих документів та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.10.2018 за ОСОБА_5 зареєстрована квартира АДРЕСА_6 , яку він придбав шляхом фінансування будівництва в 2017 році.

Шляхом безпосереднього доступу нотаріуса до Державного реєстру актів цивільного стану громадян встановлено, що у період із 05.07.2016 по 21.02.2023 ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі не перебував. Тому вказана вище квартира не є майном набутим подружжям за час шлюбу, у зв`язку з чим неможливо видати ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке видається у разі смерті одного з подружжя./а.с.25 т.1/

На підтвердження фінансового стану ОСОБА_1 надано індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України за звітні періоди 2002-2021 роки; а також інформаційний лист ТОВ «Оріфлейм»./а.с.52-57, 58-69 т.1/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджувала, що нині померлий ОСОБА_5 проживав у квартирі ОСОБА_1 . При цьому остання не повідомила конкретних та детальних обставин проживання у фактичних шлюбних відносинах і спільний вклад у житло та не надала доказів на підтвердження викладеного. Тоді як наявні у справі докази не охоплюють період оформлення документів на спірну квартиру та період сплати за неї коштів у 2016-2017 роках.

Судом першої інстанції також враховано відсутність доказів, які б підтверджували участь позивачки в оформленні спірної квартири та сплати за неї коштів. Зокрема, в контексті того, що усі документи на квартиру, в тому числі, договір №44-146-ФФБ15 про участь у Фонді фінансування будівництва від 03.04.2017, Акт прийому-передачі об`єкта будівництва від 07.09.2018, свідоцтво №С 44-146-ФФБ15 від 04.04.2017 про участь у фонді фінансування будівництва виду А містять тільки прізвище, ім`я та по-батькові померлого ОСОБА_5 та адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Аналізуючи надані позивачкою докази в сукупності, районний суд дійшов висновку, що у спірний період позивачка не мала доходу, а тому не могла передати ніяких коштів померлому. Натомість наявні у справі спільні фотографії ОСОБА_5 та ОСОБА_1 самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце упродовж спірного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю.

При постановленні оскаржуваного рішення районний суд не брав до уваги, як доказ спільного проживання померлого з позивачкою, письмові пояснення сусідів, посвідчені начальником КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради, оскільки така інформація не містить періоду проживання та посвідчена вже після смерті ОСОБА_5 ; а також довідку початковою школою №43 Полтавської міської ради, оскільки упродовж 2017-2019 років ОСОБА_5 працював у Польщі, а тому не міг брати активну участь у житті дочки ОСОБА_1 .

Додаткове рішення вмотивовано доведеністю та обґрунтованістю заявлених вимог щодо компенсації судових витрат, понесених відповідачем на оплату правничої допомоги.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

За змістом статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і тому подібне.

Відповідно до частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя (частина перша статті 36 СК України).

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.

При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведене відповідає сталій позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованій у справі №554/8023/15-ц від 03.07.2019, а також постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №244/4801/13-ц, від 28.11.2018 у справі №127/11013/17, від 16.01.2019 у справі №343/1821/16-ц, від 27.02.2019 у справі №522/25049/16-ц, від 27.03.2019 у справі №354/693/17-ц, від 17.04.2019 у справі №490/6060/15-ц, від 15.08.2019 у справі №588/350/15, від 23.09.2019 у справі №279/2014/15-ц, від 10.10.2019 у справі №748/897/18, від 11.12.2019 у справі №712/14547/16-ц, від 12.12.2019 у справі №490/4949/17, від 18.12.2019 у справі №761/3325/17-ц, від 24.01.2020 у справі №490/10757/16-ц, від 09.11.2020 у справі №757/8786/15-ц та від 03.11.2022 у справі №361/4744/19.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловіку добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, із яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.11.2020 у справі №524/10054/16.

В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки, як достатніх, слід також відзначити, що згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12.12.2019у справі №466/3769/16-ц).

Вирішуючи заявлену в межах даної цивільної справи позовну вимогу про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період із 06.07.2016 по 22.02.2023, районний суд дійшов правильного висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення цієї вимоги, оскільки самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Надані позивачем роздруківки фотознімків свідчать лише про існування між нею та ОСОБА_5 у певний період часу близьких, романтичних стосунків як між чоловіком та жінкою, які не можна ототожнювати із подружніми/шлюбними відносинами.

Позивач на підтвердження своїх вимог посилалася на покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .

Аналізуючи показання цих свідків, колегія суддів, по-перше, ставить під сумнів їх об`єктивність через характер взаємовідносин з позивачкою, а отже, зацікавленість у розгляді справи на користь останньої; по-друге, їх покази є малоінформативними, а викладені ними обставини, у переважній більшості, відомі їм зі слів самої позивачки, носять загальний характер взаємовідносин ОСОБА_1 та ОСОБА_5 безвідносно до спірного періоду.

Відповідно, показання свідків, на які посилається позивачка у доводах апеляційної скарги, у сукупності з іншими доказами, не доводять існування у спірний період між нею та нині померлим ОСОБА_5 взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Заперечення позивачки щодо правдивості показань свідків зі сторони відповідача, зокрема, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , колегія суддів відхиляє, оскільки їх показання не вплинули на висновки районного суду щодо недоведеності спірного юридичного факту.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач не надав жодного доказу, фото чи відео того, що він та зазначені ним свідки спілкувалися або проводили час разом і були близькими з його батьком у період з 2016 по 2023 роки, колегія суддів відхиляє, як і посилання на пояснення третьої особи- ОСОБА_3 з приводу того, де саме жив ОСОБА_5 після розлучення з першою дружиною та коли саме вони перестали проживати як одна сім`я. При цьому, апеляційний суд враховує наступне.

По-перше, незалежно від характеру взаємовідносин відповідача ОСОБА_2 з його батьком, нині померлим ОСОБА_31 , він є його спадкоємцем першої черги за законом, як і треті особи, батьки померлого, які у межах заявленого спору зустрічних позовних вимог не заявляли.

По-друге, у межах заявленого спору саме процесуальним обов`язком ОСОБА_1 , як позивачки, є доведення належними доказами заявленого до встановлення юридичного факту і такий обов`язок нею не виконано, а тому за правилами частини четвертої статті 12 ЦПК України вона несе ризик настання наслідків, із цим пов`язаних.

Тоді як сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін, про що, також зазначено в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 442/2219/11.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із правильністю висновку районного суду про відсутність підстав для задоволенню позовних вимог: визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на її частину. Оскільки такі позовні вимоги є похідними від вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , у задоволенні яких правомірно відмовлено з підстав їх недоведеності.

Посилання позивачки у доводах апеляційної скарги на підтвердження заявленого факту на довідку КП «ЖЕО №2» №893 від 10.04.2023, колегія суддів відхиляє, оскільки факт реєстрації з 21.01.2014 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ніким під сумнів не ставиться та не доводить заявлений до встановлення юридичний факт.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги з посиланням на складені керівництвом навчального закладу ліцею №13 «Успіх» відомості про активну участь ОСОБА_5 у шкільному житті дитини позивачки ОСОБА_6 . При цьому апеляційний суд погоджується із оцінкою таких доказів, наданою судом першої інстанції, як неналежних, оскільки упродовж 2017-2019 років ОСОБА_5 перебував за межами України. Отже, достовірність викладеної інформації є сумнівною.

Твердження позивачки, що упродовж 7 років ОСОБА_5 займався вихованням її дитини, не ґрунтуються на доказах та не приймаються апеляційним судом до уваги. Зокрема, в контексті того, що у період із 01.09.2007 по 06.03.2014 позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_32 , а також замовлення нею обставин щодо участі останнього у вихованні та утриманні їх спільної дитини.

Із підстав викладеного, колегія суддів відхиляє як неспроможні та не підтверджені належними доказами доводи апеляційної скарги, що зароблені у Польщі кошти ОСОБА_5 витрачав на утримання позивачки та її дитини. У будь-якому випадку, ставлення нині покійного ОСОБА_5 до дитини позивачки, з огляду на те, що він не був її біологічним батьком/усиновлювачем, не впливає на недоведеність заявленого юридичного факту.

Доводи апеляційної скарги щодо спільного придбання у 2017 році холодильника, як доказу ведення спільного господарства, колегія суддів до уваги не приймає, як такі, що не підтверджують факт його спільного набуття за спільні кошти та для потреб сім`ї. Відтак, не підтверджують факт спільного бюджету та спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у 2016-2017 роках.

Колегія суддів погоджується з оцінкою, наданою районним судом щодо неналежності як доказу, декларації ОСОБА_5 про вибір лікаря, де контактною особою значиться ОСОБА_1 , оскільки такий доках створений 21.10.2021, тобто поза межами спірного періоду, коли відбувалося придбання квартири на ім`я ОСОБА_5 .

Твердження позивачки, що усі питання оформлення спірної квартири вона вирішувала разом з уповноваженою особою ОСОБА_3 , останньою не підтверджені. Натомість, сама лише присутність позивачки при складанні актів огляду квартири та пломбування, монтажу вузлів обліку води, у тому числі підписання, не підтверджують заявлений до встановлення юридичних факт.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, вчинення періодичних платежів, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Натомість, за відсутності доказів, які б підтверджували заявлений до встановлення юридичних факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 на момент набуття останнім права власності на спірну квартиру, доводи апеляційної скарги, зумовлені наявністю у неї доходу від продажу косметики, істотного значення не мають. Тим більш, за недоведеності наявності між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у спірний період спільного бюджету, побуту та ведення спільного господарства.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що розмір витрат на правову допомогу, надану адвокатом відповідача - Кулішовим В.П., є неспівмірним з обсягом наданих послуг та завищеним, колегія суддів зазначає наступне.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Наведений процесуальний обов`язок стороною позивача не виконано та не ініційовано відповідне клопотання в суді першої інстанції, а постановлений до стягнення розмір витрат відповідає принципу пропорційності, критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Із огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги слід залити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та її представників - адвокатів Ткаченко Анни Володимирівни, Нестеренко Наталії Миколаївни - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 21 травня 2024 року та додаткове рішення цього ж суду від 20 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.04.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді О.А. Лобов

В.М. Триголов