ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/112/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2025 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Соловйова І.М.,

за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,

розглянувши в селищі Петриківка у судовому засіданні в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Петриківської селищної ради,

про визнання права власності в порядку спадкування за законом,,-

ВСТАНОВИВ:

28.01.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивачі) до Петриківської селищної ради, (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,2500 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:005:0335 та земельну ділянку площею 0,2800 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:005:0334, які розташована за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати просили залишити за позивачем.

Позовна заява подана представником адвокатом Іванченко Альоною Леонідівною (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 4981 від 30.09.2022), яка діє на підставі Ордера серія АЕ № 1354552 від 27.01.2025.

Позовна заява мотивована тим, що у 1996 році ОСОБА_3 на підставі рішення сільської ради від 1993 року отримав земельну ділянку (наразі це дві спірні земельні ділянки) у власність. Після його смерті цю земельну ділянку успадкувала ОСОБА_4 . 06.11.1996 року ОСОБА_4 продала зазначену земельну ділянку ОСОБА_5 , уклавши договір купівлі-продажу, посвідчений державною нотаріальною конторою. ОСОБА_5 в подальшому продала земельну ділянку батьку позивача ОСОБА_2 (спадкодавцю), який не отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. У 2006 році батько помер. Першим спадкоємцем за законом є позивач син померлого. Звернувшись із заявою до нотаріуса про видачу на своє ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, позивач отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю у спадкодавця державного акта на земельну ділянку.

Ухвалою суду від 10.02.2025 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

25.02.2025 ухвалою суду витребувано спадкову справу.

18.02.2025 надійшла заява від відповідача про розгляд справи у їх відсутність.

Правом на відзив відповідач не скористався.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 30.12.2006 видане відділом реєстрації смерті Дніпровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

За життя ОСОБА_2 заповіту не залишив, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру від 04.01.2007 та матеріалами спадкової справи.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина до складу якої увійшли, зокрема, земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 0,2500 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:005:0335 та земельна ділянка площею 0,2800 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:005:0334, які розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, як вбачається з матеріалів спадкової справи, згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 15.06.2024 за параметрами запиту тип об`єкта житловий будинок загальною площею 40,3 кв.м., адреса АДРЕСА_1 , власником значиться ОСОБА_2 (спадкодавець).

Згідно матеріалів спадкової справи №6/2007, заведеної після смерті ОСОБА_6 , спадкоємцем за законом є син позивач, який є єдиним спадкоємцем за законом.

На підставі довіреності виданою нотаріальною конторою пана ОСОБА_7 від 27.06.2023 ОСОБА_8 є представником та діє в інтересах позивача.

26.12.2024 Карасьов Андрій Юрійович, який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся із заявою про видачу на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом, на земельну ділянку площею 0.2500 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:005:0335, та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2800 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:005:0334, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26.12.2024 державним нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної контори, Водолазською Н.В. була винесена постанова про відмову у здійсненні нотаріальної дії, а саме: відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельну ділянку площею 0.2500 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:005:0335. та видачі свідоцтва при право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2800 га. призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:005:0334. розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відсутня інформація щодо належним чином зареєстрованого права власності спадкодавця на вказане майно.

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю Серія ДП від 23.02.1996 ОСОБА_9 на підставі рішення Єлизаветівської сільської ради народних депутатів від 29.12.1993 року отримав земельну ділянку площе 0,53 га розташовану на території с. Єлизаветівка, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до державного Акту на право приватної власності на землю Серія ДП ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 3-ю Дніпродзержинської нот контори № 381 від 06.03.1996 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,53 га розташовану АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

06.11.1996 року ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки із ОСОБА_5 , посвідчений Петриківською державною нотаріальною конторою, з досліджених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 в подальшому державний акт на своє ім`я не отримувала. Однак згідно п.5.1 цього договору, невід`ємною частиною договору є державний акт на право приватної власності на землю, чи встановлення границь земельної ділянки з визначенням її розміру.

Так згідно копії технічного звіту від 1996 року по установці меж земельної ділянки ОСОБА_9 при інвентаризації наданої ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства АДРЕСА_1 , виправлено на ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого Петриківською державною нотаріальною конторою від 06.11.1996 року реєстр № 3727.

Відповідно до довідки № 47 про визначення нормативної ціни земельної ділянки від 05.04.2000 видана на ім`я ОСОБА_5 про вартість земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Згідно п. 5 договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 14.04.2000 Бурдік С.С., державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, виконуючим обов`язки державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори, за реєстровим №1282 (бланк АВІ №910990), укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про купівлю земельної ділянки площею 0,53 га розташовану за адресою АДРЕСА_1 , невід`ємною частиною договору є план земельної ділянки та креслення границь земельної ділянки з визначенням її розмірів, довідка про визначення нормативної ціни земельної ділянки. Також зазначено, що цей договір є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і видачі державного акта на право приватної власності на землю.

У 2023 році на замовлення ОСОБА_8 , що діє від імені ОСОБА_1 виготовлена технічну документацію на згадану земельну ділянку, отримавши у результаті дві земельні ділянки із різними цільовими призначеннями земель та кадастровими номерами, при цьому початкова площа земельної ділянки при цьому залишилась не змінною: земельна ділянку площею 0.2800 га. кадастровий номер :02:005:0334 та земельна ділянка площею 0.2500 га. кадастровий номер :02:005:0335.

Відповідно до довідки наданої держгеокадастру у Дніпропетровській області, інформація щодо земельної ділянки площею 0,53 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 на ОСОБА_2 і відділі відсутня.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав від 15.06.2024 № 383055535 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 27 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації права власності, яка повинна бути підтверджена державним актом.

Відповідно до Земельного кодексу України (який втратив свою чинність в 2002 році) новий власник, після укладення договору купівлі-продажу мав подавати заяву до місцевого відділу Державного комітету України по земельних ресурсах, задля отримання державного акту на право власності на земельну ділянку.

Поняття спадкування визначено у ст.1216 Цивільного кодексу України, як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За змістом статті 1233ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з частиною першою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством України. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець уклав договір купівлі-продажу, який був нотаріально посвідчений, земельної ділянки площею 0,53 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка наразі складається з земельної ділянки 0,2500 га призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:005:0335 та земельної ділянки площею 0,2800 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:005:0334.

Матеріали справи не містять відомостей про оспорення вищезазначених договорів купівлі-продажу земельної ділянки, яка є предметом спору, або про визнання їх недійсними. Сторони також не повідомляли про такі обставини.

Слід зазначити, що до 02.05.2009 право власності на земельні ділянки, що виникло, може посвідчуватися державними актами трьох видів: 1) державний акт на право приватної власності на землю, 2) державний акт на право власності на землю, 3) державний акт на право власності на земельну ділянку.

У зв`язку з прийняттям Закону України від 05.03.2009 № 1066-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок" відбувалося спрощення процедури переходу права власності на земельну ділянку із земель приватної форми власності. Вказаним Законом України було внесено зміни у статтю 126 Земельний кодекс України в частині визначення документів, якими може посвідчуватись право власності на землю.

Такими документами Земельний кодекс України визнав:

- державний акт про право власності на земельну ділянку;

- цивільно-правову угоду щодо відчуження земельної ділянки, укладену в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтво про право на спадщину.

Відтак з 02.05.2009 отримання державного акта на право власності на земельну ділянку стало необхідним лише у разі набуття права власності із земель державної чи комунальної форми власності, а також при зміні меж та/чи цільового призначення землі.

В той же час державний акт, що посвідчував виникнення права власності на таку земельну ділянку, залишався документом, який мав супроводжувати земельну ділянку протягом всього часу її існування.

Отже, спадкодавець уклав нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу на земельну ділянку, тобто набув право власності, фактично володів нею, але не завершив формальну реєстрацію, тобто не оформив на своє ім`я державний акт на право приватної власності на землю, як на той час вимагало законодавство.

Таким чином, оскільки позивач є спадкоємцем за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 (батько позивача), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу якої увійшла, зокрема, земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (земельна ділянка площею 0,2500 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:005:0335 та земельна ділянка площею 0,2800 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, :02:005:0334), але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом йому відмовлено через відсутність документів, які підтверджують право власності на зазначене майно (державного акта), у позивача немає іншого шляху вирішити це питання окрім судового.

Отже, враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що спадкодавець набув земельну ділянку на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, який є чинним, фактично володів нею, однак не завершив процедуру державної реєстрації права власності, а позивач є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину, позов слід визнати обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню згідно зі статтями 392, 1216, 1218, 1261, 1268 Цивільного кодексу України.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн, але просив залишити ці витрати за собою.

Таким чином розподіл судових витрат на користь позивача не здійснюється.

Інших витрат сторонами не заявлялися.

Керуючись статтями 4, 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 Цивільно процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,2500 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:005:0335 та земельну ділянку площею 0,2800 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:005:0334, які розташовані: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Петриківська селищна рада, місцезнаходження Дніпропетровська область, Дніпровський район, просп. Петра Калнишевського, 69; .

Повне судове рішення складено та підписано 09.04.2025.

Суддя І.М. Соловйов