ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 678/1681/23

Провадження № 22-ц/820/411/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), П`єнти І.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивача Єкимова І.С.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2024 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року фізична особа підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

ФОП ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка площею 2,8725 га з кадастровим номером :10:008:0116, розташована на території Сусловецької сільської ради Хмельницького (колишнього Летичівського) району Хмельницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (далі земельна ділянка).

24 жовтня 2022 року між позивачем і ОСОБА_4 укладено договір доручення №110/:10:008:0116, за умовами якого він зобов`язався від імені та за рахунок ОСОБА_4 вчинити юридичні дії, пов`язані з продажем земельної ділянки. На забезпечення дійсності зобов`язань щодо свого виключного права на продаж земельної ділянки позивач 25 жовтня 2022 року перерахував ОСОБА_4 забезпечувальний платіж у розмірі мінімальної ціни земельної ділянки 172 350 грн. У свою чергу, ОСОБА_4 видала йому довіреність від 25 жовтня 2022 року на продаж земельної ділянки.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки не був укладений, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. ОСОБА_1 як дочка ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті матері та набула право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Наразі ОСОБА_1 відмовляється задовольнити вимоги кредитора спадкодавця та повернути йому забезпечувальний платіж.

За таких обставин ФОП ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 172 350 грн забезпечувального платежу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 89 361 грн 32 коп. грошових коштів, 893 грн 62 коп. судового збору та 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Суд керувався тим, що на виконання зобов`язання за договором доручення від 24 жовтня 2022 року №110/:10:008:0116 ФОП ОСОБА_3 вчинив дії на продаж земельної ділянки та перерахував ОСОБА_4 забезпечувальний платіж у розмірі 172 350 грн. У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 основне зобов`язання за договором доручення припинилося, так само припинилося і забезпечувальне зобов`язання, а тому сума забезпечувального платежу підлягає поверненню позивачеві. Водночас ОСОБА_1 як єдина спадкоємиця ОСОБА_4 за заповітом відповідає перед ФОП ОСОБА_3 в межах вартості успадкованої земельної ділянки 89 361 грн 32 коп. У зв`язку з розглядом справи ФОП ОСОБА_3 поніс обґрунтовані витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 723 грн 51 коп. і на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн. Оскільки позов задоволено частково, то на ОСОБА_1 мають бути покладені ці витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Разом із тим, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, з ОСОБА_1 на користь позивача слід присудити 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за життя ОСОБА_4 не підтвердила дію довіреності та повернула позивачу грошові кошти, а ФОП ОСОБА_3 не довів вчинення ним дій, пов`язаних з продажем земельної ділянки. ОСОБА_1 не була обізнана щодо продажу ОСОБА_4 земельної ділянки та набула права власності на неї в порядку спадкування. За своїм матеріальним станом і станом здоров`я відповідачка не має можливості сплатити ФОП ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу адвоката, а при обчисленні судових витрат суд допустив помилку.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не дотримався приписів статей 137, 141 ЦПК України.

У зв`язку з порушенням норм процесуального права оскаржуване рішення суду в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу підлягає зміні.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Відповідно до державного акта на право власності на землю серії Р1 №795993 від 26 листопада 2022 року ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка.

24 жовтня 2022 року між ОСОБА_4 (довіритель) і ФОП ОСОБА_3 (повірений) був укладений договір доручення №110/:10:008:0116 із додатком №1 до цього договору, за умовами якого ФОП ОСОБА_3 зобов`язався від імені та за рахунок ОСОБА_4 вчинити юридичні дії, необхідні, спрямовані та пов`язані з підготовкою до продажу та проведенням продажу земельної ділянки (далі договір доручення).

Сторони домовилися, що продаж (укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки) має бути здійснено за ціною, не меншою ніж 172 350 грн. При цьому повірений не обмежений у праві продати земельну ділянку за більшою ціною, але не має права продати її за меншою ціною (пункт 2 договору доручення, пункт 1 додатку №1 до договору доручення).

Згідно з пунктом 5 договору доручення для належного виконання повіреним зобов`язань за цим договором довіритель зобов`язується видати на ім`я повіреного довіреність, яка посвідчується нотаріально. За необхідності та при наявності вказівки повіреного щодо цього до довіреності мають бути включені також наймані працівники повіреного та особи, що надають йому цивільно-правові послуги для належного виконання даного договору.

Пунктом 6 договору доручення сторони встановили виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх юридичних дій, передбачених договором. Сторони визначили цю умову як істотну умову договору, тому довіритель утримується від самостійного вчинення таких дій протягом строку дії договору.

Із пункту 4 додатку №1 до договору доручення слідує, що за виконання доручення на умовах цього договору довіритель сплачує повіреному плату в розмірі перевищення вартості продажу земельної ділянки над ціною, визначеною довірителем у пункті 1 цього додатку.

На забезпечення дійсності зобов`язань щодо виключного права повіреного (пункт 6 договору) та виконання ним обов`язків за договором останній протягом 1 (одного) банківського дня після підписання договору доручення перераховує довірителю на його банківський рахунок кошти у розмірі мінімальної ціни земельної ділянки, вказаної у пункті 1 додатку №1 до договору доручення. Дане перерахування є договірним видом забезпечення виконання зобов`язання повіреним згідно з частиною другою статті 546 Цивільного кодексу України, та підлягає поверненню повіреному після продажу земельної ділянки (пункт 2 додатку №1 до договору доручення).

25 жовтня 2022 року ОСОБА_4 видала довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Красовською Н.В. (зареєстровано в реєстрі за №4404), якою уповноважено ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на здійснення реалізації договору доручення щодо продажу земельної ділянки.

Того ж дня платіжним дорученням №103 ФОП ОСОБА_3 перерахував на банківський рахунок ОСОБА_4 забезпечувальний платіж у розмірі 172 350 грн.

Станом на 19 жовтня 2022 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки склала 89 361 грн 32 коп.

25 жовтня 2022 року приватний нотаріус Красовська Н.В зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження намір продажу земельної ділянки за ціною 316 765 грн.

27 лютого 2017 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений старостою сіл Антонівка, Суслівці, Копитинці, Попівці Летичівської селищної ради Хмельницької області Шрубковською С.М. (зареєстровано в реєстрі за №8-7), яким земельну ділянку заповіла ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

На день смерті ОСОБА_4 проживала разом із дочкою ОСОБА_1 у житловому будинку АДРЕСА_1 .

15 березня 2023 року ОСОБА_1 подала нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

11 липня 2023 року Летичівська державна нотаріальна контора видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом (зареєстровано в реєстрі за №1-528) на земельну ділянку.

2 жовтня 2023 року Летичівська державна нотаріальна контора видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за №1-763) на частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 .

Протягом жовтня-листопада 2023 року ФОП ОСОБА_3 як кредитор спадкодавця висунув ОСОБА_1 вимогу про повернення одержаного ОСОБА_4 забезпечувального платежу у розмірі 172 350 грн, а у грудні 2023 року пред`явив до неї позов про стягнення цих коштів.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

В силу статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (стаття 546 ЦК України).

Статтею 1000 ЦК України встановлено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором.

Із положень частини першої статті 1008 ЦК України слідує, що договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: відмови довірителя або повіреного від договору; визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім; смерті довірителя або повіреного.

Згідно з частиною першою статті 1009 ЦК України якщо договір доручення припинений до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі.

Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із положень частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України слідує, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В силу статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як передбачено статтею 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

Сутність представництва зводиться до того, що: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою особою; представник вчиняє лише певні юридичні дії; представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє.

Правовідносини представництва можуть виникати як на підставі довіреності (письмовий документ, який видається довірителем повіреному для представництва перед третіми особами), так і на підставі договору.

За своєю правовою природою договір доручення є двостороннім і консенсуальним, він може бути як оплатним, так і безоплатним. При укладенні цього договору повірений бере на себе зобов`язання вчинити від імені та за рахунок довірителя певні юридичні дії, водночас повірений має право на оплату за виконання свого обов`язку. Водночас довіритель зобов`язаний відшкодувати повіреному витрати на виконання доручення, виплатити повіреному належну плату та виконати інші зобов`язання за договором.

Зобов`язання за договором доручення мають виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону. Забезпечення виконання зобов`язання за договором доручення може здійснюватися в порядку, передбаченому договором або законом.

Однією з підстав припинення договору доручення є смерть довірителя або повіреного. У разі припинення договору доручення повірений, який діяв добросовісно, має право на відповідне відшкодування понесених ним витрат і пропорційну оплату виконаної роботи.

Спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише ті права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті.

Спадкоємці набувають право на спадщину лише за умови, що вони віднесені законом до спадкоємців померлої особи (за законом або за заповітом) та прийняли спадщину в установленому порядку. За відсутності заповіту право на спадкування виникає у спадкоємців за законом почергово.

Діти спадкодавця відносяться до спадкоємців першої черги за законом.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що своєчасно прийняв спадщину. Для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк, перебіг якого починається з дня смерті спадкодавця. У цей строк спадкоємець, який не проживав із спадкодавцем, вправі подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За загальним правилом у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво, обов`язки померлої особи (боржника) переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості отриманого ним у спадщину майна.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року (справа №640/6274/16-ц), при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Зібрані докази вказують на те, що 24 жовтня 2022 року між ОСОБА_4 і ФОП ОСОБА_3 укладено договір доручення, за умовами якого позивач зобов`язався вчинити від імені та за рахунок ОСОБА_4 продаж земельної ділянки. На підставі цього договору 25 жовтня 2022 року ОСОБА_4 видала ФОП ОСОБА_3 довіреність на вчинення відповідних юридичних дій.

За умовами договору доручення виконання зобов`язання повіреного було забезпечено платежем у розмірі мінімальної ціни земельної ділянки (172 350 грн), який підлягав поверненню повіреному після продажу земельної ділянки.

ФОП ОСОБА_3 вчиняв дії на виконання договору доручення та діяв добросовісно, проте внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 договір доручення припинено.

Спадкоємицею ОСОБА_4 як за заповітом, так і за законом є ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину в установленому законом порядку. Водночас ФОП ОСОБА_3 пред`явив до неї вимоги кредитора спадкодавця в порядку, передбаченому статтею 1281 ЦК України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що після припинення договору доручення ФОП ОСОБА_3 набув право на повернення суми забезпечувального платежу, а ОСОБА_1 як єдина спадкоємиця ОСОБА_4 має відповідати перед позивачем за боргами спадкодавця в межах вартості успадкованого майна.

Висновок суду щодо обсягу відповідальності ОСОБА_1 сторонами не оспорюється.

Посилання ОСОБА_1 на невчинення ФОП ОСОБА_3 дій на виконання договору доручення суперечать фактичним обставинам справи. При цьому відповідачка не довела належними та допустимими доказами факт повернення ОСОБА_4 грошових коштів ФОП ОСОБА_3 .

Твердження відповідачки про відсутність її обов`язку відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_4 суперечать закону.

Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, відтак доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

Щодо судових витрат у суді першої інстанції

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом №3674-VI.

Статтею 1 Закону №3674-VI встановлено, що судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За змістом частини першої статті 3 Закону №3674-VI судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

В силу підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як передбачено статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Законом №3674-VI визначені ставки судового збору, зокрема за подання фізичною особою позову майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.

Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19).

За загальним правилом стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позов ФОП ОСОБА_3 (вимога майнового характеру) заявлено з ціною 172 350 грн та задоволено на 89 361 грн 32 коп., тобто на 51,85% (89361,32?100:172350).

Отже суд першої інстанції правомірно присудив з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 893 грн 62 коп. понесених витрат зі сплати судового збору.

Водночас у зв`язку з розглядом справи ФОП ОСОБА_3 поніс обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2022 року №394 (т. 1 а.с. 157-159) Адвокатське бюро Сергія Зеленського (далі Бюро) в особі адвоката Єкимова І.С. надавало ФОП ОСОБА_3 професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. За умовами цього договору (розділ 7): за послуги, надані Бюро, клієнт перераховує кошти у безготівковій формі на поточний рахунок бюро; вартість наданих Бюро послуг визначається у рахунку-фактурі, наданому клієнту для оплати; перерахування коштів на рахунок Бюро здійснюється у формі 100% попередньої оплати згідно кожної заявки окремо.

Згідно акта надання послуг правничої допомоги від 6 червня 2024 року (т. 1 а.с. 160) та рахунку-фактури від 6 червня 2024 року (т. 1 а.с.161 /на звороті/) сторони визначили гонорар адвоката у розмірі 16 000 грн (пункт 2).

Із звіту про надання правової (правничої) допомоги (т. 1 а.с. 160 /на звороті/) Бюро надало ФОП ОСОБА_3 юридичні послуги у виді: участі у 4 судових засіданнях (10 000 грн); складення позовної заяви (5 000 грн); складення клопотань про витребування доказів і виклик свідків (500 грн); подання документів суду та іншим учасникам справи (500 грн).

В суді першої інстанції ОСОБА_1 не заявляла клопотання про зменшення розміру указаних судових витрат у зв`язку з невідповідністю їх критеріям співмірності.

Визначений Бюро та ФОП ОСОБА_3 фіксований розмір витрат на професійну правничу допомогу (16 000 грн) є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання цих робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача.

Водночас, задовольняючи частково позов ФОП ОСОБА_3 , суд першої інстанції не застосував принцип пропорційності розподілу витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, а також зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу з власної ініціативи.

Відтак, із урахуванням розміру задоволених позовних вимог (на 51,85%), з ОСОБА_1 на корить ФОП ОСОБА_3 слід присудити 8 296 грн витрат на професійну правничу допомогу (16000?51,85%).

3. Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд першої інстанції не дотримався норм процесуального закону, внаслідок чого ухвалене ним рішення в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу слід змінити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2024 року в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 8 296 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 3 квітня 2025 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

І.В. П`єнта

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Лазаренко А.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 47