Справа 688/946/25
№ 2/688/549/25
Рішення

Іменем України

08 квітня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гошовської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача

03.03.2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду в системі «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обґрунтування позову посилається на те, що 13.04.2021 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» договір позики №1919932, який підписала електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на її номер мобільного телефону, відповідно до умов якого отримала грошові кошти в розмірі 7000 грн на погоджений умовами договору строк 30 днів з процентною ставкою 1,99% за кожен день користування позикою шляхом їх перерахування на її банківський картковий рахунок та зобов`язалась повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Свої зобов`язання ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» виконало у повному обсязі, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок ОСОБА_1 , а відповідач вчасно їх не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором позики №1919932 від 13.04.2021 року в розмірі 23201,90 грн.На підставі договору факторингу №30-12/2021 від 30.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» передало для ТОВ «Вердикт Капітал» свої права грошової вимоги до боржників вказаних у Реєстрі Боржників, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №1919932 в розмірі 23201,90 грн, з яких 7000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 16201,90 грн - сума заборгованості за процентами.

25.08.2021 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит №100114701 у електронній формі, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 1100 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 3,30 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування ним. Свої зобов`язання ТОВ «Мілоан» виконало, перерахувало на платіжну картку ОСОБА_1 грошові кошти, а відповідач вчасно їх не повернула, внаслідок чого станом на 30.11.2021 року утворилась заборгованість за кредитним договором №100114701 від 25.08.2021 року в розмірі 3500,25 грн. 29.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №2-12/2021-45, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі щодо ОСОБА_1 за кредитним договором №100114701 від 25.08.2021 року в розмірі 3500,25 грн, з яких 1045 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 2455,25 грн - сума заборгованості за процентами.

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі до ОСОБА_1 за договором позики №1919932 від 13.04.2021 рокув розмірі 23438,56 грн та за договором про споживчий кредит№100114701 від 25.08.2021 року в розмірі 6478,50 грн. Оскільки ОСОБА_1 добровільно заборгованість не сплатила, ТОВ «Коллект Центр» просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики №1919932 від 13.04.2021 рокув розмірі 23438,56 грн, за договором про споживчий кредит№100114701 від 25.08.2021 року в розмірі 6478,50 грн, а всього 29917,06 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в поданій позовній заяві директор ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. просила розгляд справи провести у відсутності представника позивача.

Позиція відповідача

Відповідач Уліч О.В. та її представник Глушенко В.В. у судове засідання не з`явились, адвокат Глушенко В.В. на адресу суду в системі «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача ОСОБА_1 , проти задоволення позову заперечує з підстав, наведених у відзиві.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.03.2025 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09 год 30 хв 08.04.2025 року.

28.03.2025 року на адресу суду в системі «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Глушенко В.В. надіслав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх необгрутнованість. Зазначає, що окрім тіла позики та кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) позивач просить стягнути з відповідача також і проценти, однак вони нараховані поза межами строків кредитування. Відповідно до умов договору №1919932 від 13.04.2021 року сума кредиту становила 7000 грн, строк кредитування 30 днів, процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування 1,99% за день. А тому вважає, що розмір заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за цим договором складає 4179 грн (7000 грн*30*1,99%). Відповідно до умов договору №100114701 від 25.08.2021 року сума кредиту становила 1100 грн, строк кредитування 30 днів, процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування 5% за день. А тому вважає, що розмір заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за цим договором складає 1650 грн (1100 грн*30*5%). Окрім цього, просив суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такі витрати в сумі 9000 грн, з урахуванням складності цієї справи, вважає завищеними.

01.04.2025 року представником позивача ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. в системі «Електронний суд» подано відповідь на відзив, згідно якої остання просить позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Вказує на те, що відповідно до умов договору №1919932 від 13.04.2021 року сторони погодили суму позики 7000 грн, строк позики 30 днів, процентну ставку за понадстрокове користування позикою 2,70%. Підписанням цього договору позики ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомилася на сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця та погодилась, що до моменту підписання договору позики вивчила цей договір та правила надання грошових коштів у позику, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору їй зрозумілі. Продовження строку дії договору (пролонгація та автопролонгація строку кредитування) передбачене Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до яких позичальник має право продовжити строк користування позикою. За продовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації. Із вищезазначеного слідує, що умовами договору та Правилами передбачено нарахування процентів за фактичний строк користування позикою поза межами 30-денного (пільгового) строку користування позикою. Окрім цього, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач сплачувала проценти за користування кредитом та продовжувала строк кредитування, а надалі - строк кредитування було автоматично продовжено у зв`язку із наявною заборгованістю. Доказів того, що відповідач повідомляв кредитора про небажання продовжувати строк кредитування згідно з п. 7.12 Правил, матеріали справи не містять.

25.08.2021 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Мілоан» кредитний договір №100114701 в електронній формі, підписавши який погодилася з усіма умовами кредитного договору, а тому проценти за користування кредитними коштами нараховані з урахуванням умов, визначених підписаним відповідачем договором. Відповідно до п. 2.2.2 Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору. Відповідно до п. 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% процентів від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Згідно з п. 2.3.1.2 договору про споживчий кредит позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору. Підписанням даного договору відповідач погодилася на зазначені умови, отже надала згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач продовжувала строк кредитування на підставі п. 2.3.2 а) Договору шляхом сплати відповідних сум, а також, що строк кредитування автоматично продовжувався у зв`язку із наявною заборгованістю на підставі п. 2.3.2 б) Договору. Отже, розмір та порядок нарахування процентів погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції., при цьому сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями.

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що 13.04.2021 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1919932, за умовами якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 7000 грн на погоджений умовами строк 30 днів шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплачувати проценти відповідно, до умов зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах, тобто Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити плату (проценти) від суми позики протягом строку позики або достроково.

Умовами договору позики передбачено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення коштів, процентна (базова) ставка за день 1,99%, а процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частинами) за день 2,70%, орієнтовна річна процентна ставка 288,36%, орієнтовна загальна вартість позики 8659 грн.

Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 11 Договору позики «Юридичні адреси та реквізити сторін».

Підписанням цього Договору позики Відповідач підтверджує він ознайомився за посиланням https://mycredit.ua/uа/documents-icense/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послугами, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). А також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/uа/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п. 4 Договору позики).

Згідно п. 10 Договору всі інші умови цього правочину регулюються правилами, які є невід`ємною частиною договору.

ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» зобов`язання за укладеним договором виконало, надавши відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти за договором в сумі 7000 грн, а остання їх отримала.

Перерахування грошових коштів на картку відповідача було здійснено за допомогою компанії ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», яке відповідно до умов договору на переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», зобов`язалось надати технічну можливість в перерахуванні коштів.

Згідно довідки №КД-000003771/ТНПП від 16.12.2024 року, 13.04.2021 року була здійснена платіжна операція на суму 7000 грн, отримувач ОСОБА_2 , ЕПЗ номер НОМЕР_1 , номер платежу 36811е83-8edf-492e-b747-1cdd34515b14. Вказане також підтверджується повідомленням ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» №16/12/24-37 від 16.12.2024 року.

ОСОБА_1 же належним чином зобов`язання за договором не виконувала, в результаті чого станом на 30.12.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 23201,90 грн, яка складається з 7000 грн заборгованості за тілом кредиту, 16201,90 грн заборгованості за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості від 13.04.2021 року.

30.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №30-12/2021, відповідно до умов якого клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги в сумі 50584753,07 грн, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами позики, укладеними між клієнтом і боржником.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно витягу з Реєстру боржників №1 до договору факторингу №30-12/2021 від 30.12.2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» під №933 набуло права грошової вимоги за договором позики №1919932 від 13.04.2021 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , а загальна сума заборгованості за кредитом становить 23201,90 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 року становить 23438,56 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7000 грн, заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 16201,90 грн, 3% річних за користування грошовими коштами відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 32,21 грн, інфляційних збитків в розмірі 204,45 грн.

Окрім цього, 25.08.2021 року відповідач ОСОБА_1 подала ТОВ «Мілоан» в електронному вигляді Анкету-заяву на кредит №100114701 в сумі 1100 грн та на мобільний номер телефону відповідача був наданий одноразовий ідентифікатор J15005, що стверджується Довідкою про ідентифікацію.

25.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» (далі Позикодавець) та ОСОБА_1 (далі Позичальник) укладено договір про споживчий кредит №100114701 (індивідуальна частина) (далі Кредитний договір) відповідно до п.п. 6.1, 6.2 у електронній формі в особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, згідно п. 1.1 якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Відповідно до умов укладеного Договору Позичальник отримав грошові кошти у сумі 1100 грн у валюті: українські гривні, строком на 30 днів з 25.08.2021 року з кінцевим терміном повернення не пізніше 24.09.2021 року зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 3,30 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредиту. Розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору та становить 1103,30 грн.

Проценти за користування кредитом, визначені п.п. 1.5.2, 1.6, 2.2.3, 2.3 Кредитного договору.

Приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком розрахунків) Договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору; він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність Позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього Договору, про які він не повідомив Товариство (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; він відповідає вимогам Заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів (послуг), що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору (п. 6.3).

Згідно п.п. 6.4-6.5. Договору укладення Товариством кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

TOB «Мілоан» зобов`язання за укладеним договором виконало, надавши відповідачу грошові кошти за договором в сумі 1100 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 24.01.2025 року, про проведену операцію 25.08.2021 року на суму 1100 грн на картку № НОМЕР_2 в Monobank, з призначенням платежу «кошти згідно договору 100114701», номер в системі Fondy 437063851. З договору №40484607_26/10/18-2 про надання послуг переказу грошових коштів (переказ на карту) слідує, що ТОВ «ФК «Елаєнс» надає посередницькі послуги ТОВ «Мілоан» з кредитування клієнтів за допомогою платіжної системи «Fondy».

Відповідач ОСОБА_1 же належним чином зобов`язання за договором не виконувала, в результаті чого станом на 30.11.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 3500,25 грн, яка складається з 1045 грн заборгованості за тілом кредиту, 2455,25 грн заборгованості за процентами, що підтверджується відомостями про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №100114701 від 25.08.2021 року.

29.12.2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу №29-12/2021-45, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками TOB «Мілоан», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за договором №№100114701 від 25.08.2021 року. Згідно реєстру боржників до договору факторингу №29-12/2021-45 від 29.12.2021 року право вимоги до відповідача зазначено під №478. На підтвердження сплати коштів за відступлення прав вимоги за вищевказаним договором факторингу надано копію платіжного доручення № від 30.12.2021 року.

Відповідно до витягу з додатку №3 до договору факторингу №29-12/2021-45 від 29.12.2021 рокуТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №100114701 від 25.08.2021 рокув сумі 3500,25 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 року становить 6478,50 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1045 грн, заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 2455,25 грн, та заборгованості по процентам за період з 29.12.2021 року по 23.02.2022 року в розмірі 2978,25 грн.

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого право вимоги до позичальника ОСОБА_1 відступлено ТОВ «Коллект Центр». Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр»» прав грошової вимоги та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно витягу з додатку №3 до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 (реєстру боржників) право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №1919932 від 13.04.2021 року зазначено під № 57212, заборгованість останньої становить 23438,56 грн; за кредитним договором №100114701 від 25.08.2021 року зазначено під № 106995, заборгованість останньої становить 6478,50 грн

Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» за договором позики №1919932 від 13.04.2021 року станом на 14.02.2025 року становить 23438,56 грн, та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7000 грн, заборгованості за процентами станом на 10.01.2023 грн в розмірі 16201,90 грн, нараховані 3% річних за користування грошовими коштами відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 32,21 грн, інфляційні збитки в розмірі 204,45 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» за Договором про споживчий кредит №100114701 від 25.08.2021 року станом на 14.02.2025 року становить 6478,50 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1045 грн, заборгованості за процентами станом на 10.01.2023 грн в розмірі 5433,50 грн.

Застосовані норми права

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, передбачено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Мотиви та висновки суду

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з огляду на наступне.

З наданих та досліджених судом доказів вбачається, що 13.04.2021 року відповідач ОСОБА_1 з ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» уклала договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1919932 та 25.08.2021 року з ТОВ «Мілоан» - договір про споживчий кредит №100114701 (індивідуальна частина) в елетронній формі, за якими отримала грошові кошти в позику та в кредит на умовах строковості, зворотності, платності, користувалася ними, однак у строки встановлені договором їх не повернула, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка на підставі договорів факторингу та договору відступлення прав вимоги була відступлена позивачу ТОВ «Коллект Центр».

Відповідач ОСОБА_1 підписала вказані договори шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого відповідачу були перераховані кошти передбачені договорами шляхом переказу на її картковий рахунок, що підтверджується письмовими доказами та не заперечується відповідачем.

Договір укладено згідно з ч. 2. ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Законом України «По електронну комерцію». Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».

Отже, договори укладалися дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Укладення договорів у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідача ОСОБА_1 , оскільки саме вона зареєструвалася в інформаційно-телекомунікаційній системі товариств. Окрім цього, відповідач була вільною у виборі фінансової установи для отримання кредитних коштів, а факт отримання коштів, підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочинів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Після підписання вищезазначених договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суму отриманих коштів та сплати відповідної плати за користування ними.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору позики №1919932 від 13.04.2021 року, сторонами було узгоджено суму позики, строк на який надаються кошти, порядок їх повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування.

Як вбачається з умов договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1919932 від 25.08.2021 року Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику») в сумі 7000 грн на погоджених умовами договору строк 30 днів шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики 13.05.2021 року, або достроково та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Процентна ставка (базова) за день 1,99%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70%, орієнтовна загальна вартість позики 8659 грн.

Окрім цього, пунктом 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі-Правила) передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернутупозику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договоромпозики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або їїчастиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користуваннята закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але вбудь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє тапогоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) запонадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чибудь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, азастосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстроковекористування.

Відповідно до п. 6.9 Правил Позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування позикою (її частиною) і до дати повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за договором позики, на суму позики (її частину) нараховуютсья проценти у розмірі, встановленому договором позики.

У розділі 7 Правил визначено порядок продовження строку користування позикою. Так, згідно п. 7.1 Правил позичальник має право продовжити строк користування позикою (далі - Пролонгація). За продовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації.

Пунктом 7.2 Правил встановлено, що умови пролонгації вказуються в Особистому кабінеті позичальника на сайті. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник для оформлення пролонгації визначається виходячи з процентної ставки, зазначеної у Договорі позики та кількості днів, на яку позичальник бажає оформити пролонгацію.

Пунктом 7.5. Правил передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою необмежену кількість разів.

Відповідно до п. 7.8. Правил Позичальник погоджується, що при обранні виду пролонгації в Особистому кабінеті та виконанні умов, встановлених Товариством для оформлення Пролонгації та продовження строку (терміну) дії Договору позики, таке оформлення та продовження відбувається автоматично, а згода позичальника проявляється у здійсненні дій по внесенню грошових коштів на ім`я Товариства та без будь-якого додаткового документального оформлення. У такому випадку вчинена позичальником сукупність дій, спрямованих на оформлення пролонгації, в тому числі внесення позичальником грошових коштів на ім`я товариства, є діями, які виражають намір позичальника здійснити подовження.

Відповідно до п. 7.12 Правил якщо позичальник під час внесення платежу не бажає оформлювати пролонгацію, позичальник зобов`язаний повідомити про це товариство протягом 24 годин з моменту внесення платежу.

Згідно п. 9.7 Правил, якщо під час дії особливих умов виконання договору позики, встановлених для позичальника в рамках програми лояльності, позичальником буде допущено порушення умов, визначених правилами програми лояльності, особливі умови виконання договору позики для позичальника втрачають силу, а нараховані згідно умов договору позики проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою, розмір якої зазначається в договорі позики, та оплаті позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії договору позики і незалежно від запропонованих особливих умов програми лояльності.

З розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» за договором №1919932 від 13.04.2021 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 в період дії кредитного договору на погашення заборгованості сплачувала окремі платежі, в тому числі 30.04.2021 року в розмірі 500 грн, 11.05.2021 року в розмірі 700 грн, в загальному частково сплатила заборгованість в розмірі 6205,80 грн. Доказів того, що ОСОБА_1 після внесення платежів не бажала оформлювати пролонгацію та повідомляла про це товариство, суду не надано.

Вказане свідчить про те, що відповідно до умов договору та Правил, ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» на законних підставах здійснило пролонгацію договору №1919932 від 13.04.2021 року на відповідний строк та нарахувало проценти за користування позикою за період з 13.04.2021 року по 29.12.2021 року в розмірі 16201,90 грн.

Ні відповідачем, ні її представником доказів на підтвердження виконання умов договору та повернення заборгованості повністю також надано не було, а тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підляє стягненню за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1919932 від 13.04.2021 року заборгованість за тілом в розмірі 7000 грн, за процентами в розмірі 16201,90 грн, а всього 23201,90 грн.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути інфляційні втрати в розмірі 204,45 грн та 3% річних за користування кредитними коштами в розмірі 32,21 грн за період з 30.12.2021 року по 23.02.2022 року за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1919932 від 13.04.2021 року згідно з розрахунком заборгованості.

Судом також встановлено, що відповідно до умов договору про споживчий кредит №100114701 від 25.08.2021 року, сторони кредитного договору обумовили всі істотні умови, в тому числі щодо суми кредиту в розмірі 1100 грн, строку кредитування 30 днів (з кінцевим терміном повернення не пізніше 24.09.2021 року) зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 3,30 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

При цьому судом встановлено, що у встановленому п.п. 1.5.2, 1.6, 2.2.2., 2.2.3., 2.3.1.2 Договору порядку строк дії спірного кредитного договору сторонами був пролонгований.

Відповідно до п. 1.6 договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредиту.

Відповідно до п. 2.2.2 Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору.

Відповідно до п. 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору.

Відповідно до п.2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Згідно з п. 2.3.1.2 договору про споживчий кредит позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.

Так, згідно даних відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан», станом на 30.11.2021 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №100114701 від 25.08.2021 року становить 3500,25 грн, яка складається з 1045 грн заборгованості за тілом кредиту, 2455,25 грн заборгованості за процентами.

Окрім цього, з даних відомостей слідує, що відповідач 09.10.2021 року здійснила часткову оплату заборгованості за кредитом, після чоговідповідно до пунктів 2.3.1.1, 2.3.1.2 кредитного договору відбулася пролонгація вказаного договору на строк не більше 60 днів.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

29.12.2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу №29-12/2021-45, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками TOB «Мілоан», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №№100114701 від 25.08.2021 року. Відповідно до витягу з додатку №3 до договору факторингу №29-12/2021-45 від 29.12.2021 рокуТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №100114701 від 25.08.2021 рокув сумі 3500,25 грн.

В той же час, відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10.01.2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» становить 6478,50 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1045 грн, заборгованості за процентами за період з 25.08.2021 року по 30.11.2021 року в розмірі 2455,25 грн, та заборгованості по процентам за період з 29.12.2021 року по 23.02.2022 року в розмірі 2978,25 грн.

Однак з вищевказаного розрахунку вбачається, що проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України ОСОБА_1 не нараховувались, проценти нараховувалися згідно п. 1.6 кредитного договору за стандартною процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

З врахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що за договором про споживчий кредит №100114701 від 25.08.2021 року проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише за період з 25.08.2021 року по 30.11.2021 року, тобто строку, на який були надані кредитні кошти, включаючи строк пролонгації відповідно до умов договору, а тому суд вважає, що проценти нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 29.12.2021 року по 23.02.2022 року в розмірі 2978,25 грн безпідставно та стягненню не підлягають.

Ні відповідачем, ні її представником до суду доказів на підтвердження виконання умов кредитного договору №100114701 від 25.08.2021 року та повернення заборгованості в повному обсязі надано не було, у зв`язку з чим з ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» необхідно стягнути заборгованість в розмірі 3500,25 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1045 грн та за процентами за період з 25.08.2021 року по 30.11.2021 року в розмірі 2455,25 грн.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2181,12 грн (26938,81 грн становить 90,04% від 29917,06; 90,04% від 2422,40 грн становить 2181,12 грн).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» 01.07.2024 року було укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 рокуз адвокатським обєднанням «Лігал Ассістанс», відповідно до якого адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту правову інформацію, консультацію і роз`яснення з правових питань, здійснювати правовий супровід захисту інтересів, складати заяви, скарги, заперечення, процесуальні ті інші документи правового характеру, тощо.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: прайс-лист адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс», платіжне доручення № від 13.02.2025 року на суму 117000 грн з призначенням платежу «надання правової допомоги згідно договору №01-07/2024 від 01.07.2024 рокупро надання правової допомоги»; заявку на надання юридичної допомоги №42 від 05.01.2023 року, а також витяг з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 31.01.2025 року.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує клопотання представника відповідача Глушенка В.В. про зменшення розміру таких витрат і виходить з того, що затрати часу на підготовку та подання даної позовної заяви про стягнення заборгованості в розмірі 9000 гривень є завищеними, а тому з відповідача на користь позивача з урахуванням складності справи підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500 грн.

На підставі ст.ст. 205, 207, 512, 514, 516, 526, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078, 1081, 1082 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1919932 від 13 квітня 2021 року за тілом позики в розмірі 7000 гривень, за процентами в розмірі 16201 гривня 90 копійок, інфляційні втрати в розмірі 204 гривні 45 копійок, 3% річних за користування кредитними коштами в розмірі 32 гривні 21 копійка, а всього 23438 (двадцять три тисячі чотириста тридцять вісім) гривень 56 копійок, та заборгованість за договором про споживчий кредит (індивідуальна чистина) №100114701 від 25 серпня 2021 року за тілом кредиту в розмірі 1045 гривень, за процентами в розмірі 2455 гривень 25 копійок, а всього 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 2181 (дві тисячі сто вісімдесят одна) гривня 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: Світлана КОЗАЧУК