У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

02 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/1760/14-ц

провадження № 22-ц/4809/857/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Письменного О.А.,

суддів - Дьомич Л.М., Мурашка С.І.,

перевіривши матеріали апеляційної скарги Міністерства юстиції України на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 березня 2025 року закрито провадження у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На вказане судове рішення Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, однак вона не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частини перша, третя статті 58 ЦПК України).

У частині першій статті 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в процесуальному законодавстві розмежовано такі категорії як «самопредставництво» і «представництво». Тобто допускається можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи. Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження.

У пунктах 18, 20, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21) вказано, що «починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Інакше кажучи, процесуальні закони визначили, що представники сторін, третіх осіб, а також осіб, які за законом мають право звертатися до суду в інтересах інших, можуть діяти у судовому процесі або за правилами самопредставництва, або як власне представники. Останніми можуть бути: адвокати, законні представники, а у випадках, визначених у процесуальних законах, зокрема у малозначних справах, справах незначної складності, - інші особи (стаття 60 ЦПК України, стаття 58 ГПК України, стаття 57 КАС України). Повноваження саме цих представників підтверджують документи, визначені у частинах першій і четвертій статті 62 ЦПК України, частинах першій і четвертій статті 60 ГПК України, частинах першій і четвертій статті 59 КАС України. Тому неприйнятним є аргумент підписанта про те, що для самопредставництва юридичної особи достатньо виданої нею на ім`я одного з працівників довіреності.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень».

Представник Міністерства юстиції України Колесник А.С. на підтвердження своїх повноважень надала довіреність від 22.07.2024, відповідно до якої Юлдашев Ю.М. в порядку передоручення уповноважив її представляти інтереси Міністерства юстиції України в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяві та інші передбачені законом процесуальні документи. Разом з тим, посадовою інструкцією заступника начальника відділу правового забезпечення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не передбачено право Колесник А.С. вчиняти дії від імені Міністерства юстиції України.

Отже, додані до апеляційної скарги матеріали не містять визначених частиною третьою статті 58 ЦПК України документів, які можуть підтвердити повноваження Колесник А.С. діяти від імені Міністерства юстиції України в порядку самопредставництва.

Окрім цього, апеляційна скарга та додані до неї матеріали не містять будь-яких відомостей щодо наявності у Колесник А.С., як представника Міністерства юстиції України, статусу адвоката.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає поверненню, оскільки підписана особою, повноваження якої не підтверджені.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ч.5 ст.357 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 березня 2025 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді:

О.А.Письменний Л.М. Дьомич С.І. Мурашко