єдиний унікальний номер справи 531/290/25
номер провадження 2/531/335/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участі секретаря судового засідання Клименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , за участі представника позивача адвоката Гарманчук Олександри Романівни, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимира Леонідовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, через свого представника, звернулася до суду з вказаним позовом, сформований в системі «Електронний суд», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №84728 від 03.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору в межах виконавчого провадження №66603776, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.062021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №84728 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 9 229,00 грн. На підставі вищевказаного оскаржуваного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. розглянуто заяву стягувача про примусове виконання рішення та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66603776 від 26.08.2021. Про наявність обставин щодо відкритого виконавчого провадження на підставі оскаржуваного виконавчого напису позивачу стало відомо після блокування всіх банківських рахунків та накладення арешту на кошти. Позивач не отримувала жодних документів від ТОВ «Вердикт Капітал» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 та статей 88, 89 Закону України «Про нотаріат». Щодо незаконності діяльності приватного нотаріуса зазначено, що наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2021 № 4722/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 17.12.2021 №4 на підставі підпунктів «е», «з» та «і» п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 30.11.2009 за №7921 на ім`я ОСОБА_3 , анульовано. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 30, ст.301 Закону на підставівищезазначеного наказу Міністерства юстиції України наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31.12.2021 № 1920/6 діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_3 припинена з 31.12.2021.Вважаючи вчинений виконавчий напис таким, що вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою судді Карлівського районного суду Полтавської області від 11.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.02.2025 року зупинено стягнення у виконавчому проваджені №66603776 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. №84728 від 03.06.2021 щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 9 229,00 грн на користь ТОВ «Дебт Форс».

25.02.2025 року від відповідача ТОВ «Дебт Форс» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову зазначаючи, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, при цьому позивачем не зазначено жодної обставини яка б свідчила про протилежне. Нотаріус в разі відсутності ознак безспірності повинен був відмовити у вчиненні напису. А тому вважають, що виконавчий напис вчинено нотаріусом за наявності документів передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Також подали клопотання про зменшення витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн., зазначаючи, що не погоджуються з вказаною сумою, так як до позовної заяви не подано доказів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 5000 грн.

04.03.2025 до суду надійшли письмові пояснення (в порядку ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України) від представника позивача адвоката Гарманчук О.Р., в яких посилається на те, що відповідач у відзиві на позовну заяву керувався нормами Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Однак, частина 2 Переліку документів, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України №480 від 19.042022. Вважає, що всі доводи відповідача базуються виключно на посиланнях до вище вказаних нормативно правових актів, а отже не мають законодавчого підґрунтя. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначено, що згідно постанови Великої Палати у справі №910/12876/19 розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною /третьою особою чи тільки має бути сплачено, що підтверджується численними постановами Верховного Суду, наприклад у справах №923/560/17, 329/766/8, 178/1522/18. Просили визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №84728 від 03.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., стягнути з відповідача витрати з надання правової (правничої) допомоги в розмірі 5 000,00 грн та витрати зі сплати судового збору.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Від представника позивача через систему «Електронний суд» подана заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Відповідач, ТОВ «Дебт Форс», до суду свого представника не направив, про час, день та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, скористався правом на подання відзиву та клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином за адресою здійснення нотаріальної діяльності. Поштовий конверт з повісткою повернувся з позначкою: «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л., в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань, заяв до суду не направив, хоча про час місце та день розгляду справи належним чином був повідомлений.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 03.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №84728, про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВ «Вердикт Капітал», якому ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №22-08/19 та додаткової угоди №2 від 30.09.2019, за кредитним договором №АG1505556 від 25.10.2018, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_5 . Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.09.2019 року по 20.05.2021 року, у розмірі: 3 100,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 6 079,00 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 50,00 грн плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, яка стягується за виконавчим написом, становить 9 229,00 грн.

26.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66603776 з примусового виконання вказаного виконавчого напису від 03.06.2021 року №84728, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.

18.12.2024 в межах виконавчого провадження №66603776 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; стягувач: ТОВ «Дебт Форс», .

Відповідно до ст.87ЗаконуУкраїни«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-887цс17з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п.2.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок №296/5), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно з п.3.1. Порядку №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.3.2. Порядку №296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

Згідно з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено.

Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору №АG1505556 від 25.10.2018, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_4 . Оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14.

Оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, що не посвідчений нотаріально.

З копії кредитного договору №АG1505556 від 25.10.2018, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_4 , яка наявна в матеріалах справи, вбачається, що останній не був нотаріально посвідченим.

При цьому, відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, на підтвердження наявності заборгованості та її розміру.

Відсутні відомості щодо наявності у ТОВ «Вердикт Капітал» правонаступництва усіх прав і обов`язків щодо договору №АG1505556 від 25.10.2018, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_4 . Також матеріали справи не містять документів про направлення боржнику повідомлень про зміну стягувача.

Відсутні відомості щодо направлення боржнику повідомлення (письмової вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису) на підтвердження безспірності заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених статтею 82 ЦПК України.

Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно принципу диспозитивності, встановленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили наявність підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості із позивача. За таких обставини, суд приходить до висновку, що під час вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства, а тому вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення, суд, зокрема вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові-на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, згідно положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача. При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та 605,60 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, загалом позивачем понесено судові витрати на загальну суму 1 816,80 грн, які належить стягнути з відповідача ТОВ «Дебт Форс».

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Встановлено, що правнича допомога надавалась позивачці адвокатом Гармачук О.Р. До суду надано ордер про надання правничої допомоги від 10.01.2025, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЖТ №001385 від 06.10.2023, договір №10-01-25/1 про надання правової допомоги від 10.01.2025, Акт прийому-передачі наданих послуг від 10.01.2025, Детальний опис робіт (наданих послуг) від 13.01.2025, згідно якого загальна вартість наданих послуг складає 5 000,00 грн., з яких: 500,00 грн - усна консультація, 2 500,00 грн складання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 1 500,00 грн складання заяви про забезпечення позову, 500,00 грн витребування у приватного виконавця додаткових документів, які не були розміщені в електронному реєстрі виконавчих проваджень.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

За правилами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наданими позивачем доказами підтверджено надання послуг адвокатом Гарманчук О.Р., а також розумність та співмірність таких витрат.

У відповідності до п. 3.2. договору №10-01-25/1 про надання правової допомоги від 10.01.2025 за домовленістю сторін вартість послуг адвоката буде сплачена протягом 5 ти днів після розгляду справи по суті та прийняття судом рішення незалежно від результату розгляду справи, що узгоджується з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що спростовує аргументи відповідача про відсутність доказів, які б підтверджували оплату правничої допомоги.

Як роз`яснено в п. 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013).

Враховуючи вищевикладене, характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, час витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати з оплати професійної правничої допомоги в сумі 5 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , за участі представника позивача адвоката Гарманчук Олександри Романівни, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимира Леонідовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №84728 від 03.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 , щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №АG1505556 від 25.10.2018 на загальну суму 9229,00 грн.

Скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою суду від 11.02.2025 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 6 816,80 грн (шість тисяч вісімсот шістнадцять гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Попов