Провадження № 22-ц/801/892/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 рокуСправа № 127/38614/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 127/38614/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 4.02.2025, ухвалене у складі судді Воробйова В. В., дата складання повного тексту рішення відповідає даті його ухвалення,

в с т а н о в и в :

25.11.2024 ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом (вх № 102415) до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просив шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 30.05.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) актовий запис за № 1018 розірвати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.05.2019 сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис № 1018. За час спільного проживання сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, не зійшлися характерами, мають повну психологічну несумісність, внаслідок чого шлюб існує формально.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 4.02.2025 позов задоволено.Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30.05.2019 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис № 1018. Судові витрати залишено за позивачем.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ,подав апеляційну скаргу (вх № 2707 від 11.03.2025), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не надавався строк для примирення сторін; відповідач бажає примиритись з позивачем та продовжити з ним подружнє життя. Розірвання шлюбу відбулось через непорозуміння, воно не відповідає бажанню та інтересам обох сторін.

20.03.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 3155) ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не зобов`язаний з власної ініціативи зупиняти розгляд справи і надавати строк сторонам на примирення; відповідач не скористалась своїм правом на подання заяви про надання строку на примирення; надання строку на примирення це право суду, а не обов`язок (постанова ВС від 30.05.2019 по справі № 442/6319/16-ц); в позовній заяві позивач зазначав, що просить строк на примирення не надавати, оскільки примирення не можливе; позивач не виявляє бажання до примирення.

Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

30.05.2019 сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис №1018. Після укладення шлюбу відповідач змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » /а. с. 7/

За час спільного проживання сторони мають двоє дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а. с. 8-9/.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги обґрунтовані та наявні правові підстави для їх задоволення на підставі статті 112 СК України.

Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 26.11.2018 у справі № 761/33261/16-ц зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком».

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Колегія суддів вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам позивача, оскільки його позиція щодо бажання розірвати шлюб є категоричною.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, так як вважає, що сімейні відносини ще можна зберегти, суд апеляційної інстанції не вважає достатньою правовою підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки позивач зазначає, що між сторонами припинились шлюбні відносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції у даній справі не зупинявся її розгляд та не надавався строк для примирення сторін, тоді як відповідач бажає примиритись з позивачем та продовжити з ним подружнє життя, колегія суддів не вважає такими, що дають правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції не зобов`язаний з власної ініціативи зупиняти розгляд справи і надавати строк сторонам на примирення; відповідач не скористалася своїм правом на подання заяви про надання строку на примирення, а надання строку на примирення це право суду, а не обов`язок (постанова ВС від 30.05.2019 по справі № 442/6319/16-ц).

Суд апеляційної інстанції підкреслює те, що з часу подання позову (25.11.2024) по день ухвалення судового рішення апеляційним судом (4.02.2025) та перегляду справи в апеляційному суді (9.04.2025) сторони не примирились. Позивач категорично заперечує проти примирення.

Відповідно до частини четвертої статті 56 СК України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права одного з подружжя на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність рішення суду не впливають.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, відтак судові витрати понесені відповідачем при поданні апеляційної скарги слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 4.02.2025 у даній справі залишити без змін.

Поновити дію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 4.02.2025.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський