ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4098/25 Справа № 182/1992/24 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 182/1992/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року, яке ухвалено суддею Томашем В.І. у місті Кривому Розі Дніпрпоетровської області та повне судове рішення складено 083 січня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» (надалі - ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 13 січня 2021 року в м. Дніпрі, на перехресті вул. Янтарна та вул. Солончакова, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ГАЗ», н/з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Peugeot», н/з НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Керуючись п. 2.11 Правил дорожнього руху України та п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії транспортних засобів, причетних до ДТП, спільно склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), відповідно до якого відповідач визнав себе винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільно-правова відповідальність водія (відповідача) транспортного засобу «ГАЗ» н/з НОМЕР_1 , станом на дату настання ДТП, була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/0004877.

Транспортний засіб «Peugeot» н/з НОМЕР_3 був застрахований відповідно до Договору добровільного майнового страхування, укладеного між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «ВУСО».

Виконуючи взяті на себе зобов`язання згідно договору добровільного страхування, ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «Peugeot» н/з НОМЕР_2 в розмірі 53184,00 грн.

Таким чином, ПрАТ «СК «ВУСО» набуло права вимоги до винної особи. ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» із заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі заяви на виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО», а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування, яке становить 49110,12 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 01.06.2021 року ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» в розмірі 49110,12 грн.

При укладенні Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0004877, страхувальником було надано Пенсійне посвідчення НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_3 .

Таким чином, було застосовано знижку 50% до вартості страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, положення ст.381 Закону №1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією 50% виплаченого страхового відшкодування в розмірі: 49110,12 грн./150% = 24555,06 грн.

29.09.2023 року відповідачу було направлено вимогу про виплату грошових коштів, однак, станом на дату подання даної позовної заяви відповідач не сплатив кошти Позивачу.

Розрахунок штрафних санкцій проводився за період з 11.10.2023р. по 09.04.2024р.: розмір основного боргу 24555,06 грн.; інфляційні втрати - - 669,97 грн.; пеня 3823,78 грн.; 3% річних 366,77 грн., а всього 29415,58 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 29415,58 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7300,00 грн. та витрати по сплаті судового збору 2422,40 грн.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ»просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, при винесенні рішення, не сприяв повному та всебічному розгляду справу, проігнорував положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» та п. 19 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.01.2021 року в м. Дніпро, на перехресті вул. Янтарна та вул. Солончакова, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ГАЗ», н/з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Peugeot», н/з НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків.

Керуючись п. 2.11 Правил дорожнього руху України та п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії транспортних засобів, причетних до ДТП, спільно склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), відповідно до якого відповідач визнав себе винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільно-правова відповідальність водія (відповідача) транспортного засобу «ГАЗ», н/з НОМЕР_1 , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/0004877.

Транспортний засіб «Peugeot», н/з НОМЕР_3 , був застрахований відповідно до Договору добровільного майнового страхування, укладеного між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «ВУСО».

Виконуючи взяті на себе зобов`язання згідно договору добровільного страхування, ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «Peugeot» н/з НОМЕР_2 в розмірі 53184,00 грн., набувши права вимоги до винної особи.

ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО», а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування, яке становить 49110,12 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 01.06.2021 року ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» в розмірі 49110,12 грн.

При укладенні Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0004877, страхувальником було надано Пенсійне посвідчення НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_3 , у зв?язку з чим було застосовано знижку 50% до вартості страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, положення ст.381 Закону №1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією 50% виплаченого страхового відшкодування в розмірі: 49110,12 грн./150% = 24555,06 грн.

29.09.2023 року відповідачу було направлено вимогу про виплату грошових коштів, яка залишена без реагування.

Розрахунок штрафних санкцій проводився за період з 11.10.2023 по 09.04.2024: розмір основного боргу 24555,06 грн.; інфляційні втрати - - 669,97 грн.; пеня 3823,78 грн.; 3% річних 366,77 грн., а всього 29415,58 грн.

Встановивши, що дорожньо-транспортна пригода трапилась 13 січня 2021 року, а позивач ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ» звернулось до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області 11 квітня 2024 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог з цих підстав.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом статей 1166, 1187 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 35.1 та п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», доказів проведення оплати ремонту автомобіля або доказів того, що на момент виплати відшкодування потерпілим вже виконано відновлювальний ремонт його автомобіля від потерпілого не вимагається для отримання страхового відшкодування.

У пункті 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик i потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування i не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності.

Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Пунктом 38-1.1. статті 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону, при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Матеріалами справи підтверджується, що 13.01.2021 року в м. Дніпрs, на перехресті вул. Янтарна та вул. Солончакова, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ГАЗ», н/з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Peugeot», н/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , які спільно склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 визнав себе винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків.

Транспортний засіб «Peugeot», н/з НОМЕР_3 , був застрахований відповідно до Договору добровільного майнового страхування, укладеного між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «ВУСО».

Виконуючи взяті на себе зобов`язання згідно договору добровільного страхування, ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «Peugeot» н/з НОМЕР_2 в розмірі 53184,00 грн., набувши права вимоги до винної особи.

ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО», а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування, яке становить 49110,12 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 01.06.2021 року ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» в розмірі 49110,12 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія (відповідача) транспортного засобу «ГАЗ», н/з НОМЕР_1 , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/0004877, при укладенні якого страхувальником було надано Пенсійне посвідчення НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_3 , у зв?язку з чим було застосовано знижку 50% до вартості страхування цивільно-правової відповідальності.

Встановивши, що при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого страховим полісом АР/0004877, страхувальнику автомобіля «ГАЗ», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_3 надано пільгу на оплату страхового платежу в розмірі 50%, що передбачена п. 13.2 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак на час ДТП вказаним автомобілем керував відповідач ОСОБА_1 , який визнав всвою винну у цій дорожньо-транспортній пригоді та на якого не поширюється пільга у вигляді знижки щодо сплати страхового платежу, суд пиходить до висновку про наявність підстав для покладення обов`язоку компенсуватипозивачу 50% виплаченого страхового відшкодування в сумі 29 415,58 грн (50% від суми страхового відшкодування 49 110,12 грн).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, з моменту виконання позивачем ТДВ «СК «Оберіг» своїх зобов?язань за полісом страхового відшкодування та страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/0004877 та направлення відповідачеві ОСОБА_1 вимоги про виплату грошових коштів, триває порушення виконання грошового зобов?язання та позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

За період з 11.10.2023 по 09.04.2024, на розмір основного боргу 24555,06 грн. нараховано інфляційні втрати у розмірі 669,97 грн. та 3% річних у розмірі 366,77 грн.

При цьому, колегія суддів погоджується з визначенням розміру сум, нарахованих позивачем за прострочення виконання зобов`язань на підставі статті 625 ЦК України, який не спростовано відповідачем, як і не надано ним власного розрахунку такої заборгованості.

Також, позивачем ставиться питаня про стягнення пені за прострочення виконання зобов?язань у розмірі 3823,78 грн., й ці вимоги підлягають задоволенню з огляду на те, що пеня - це неустойка, яка розраховується у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Висновки суду першої інстанції про те, що ТДВ «СК «Оберіг» звернулось до суду з позовом з пропуском трирічного строку позовної давності, є помилковими з огляду на наступні обставини.

Позовна давність є строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленимистаттями 253-255 ЦК Українита застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (стаття 256, частина перша статті260, частина третя статті267 ЦК України).

Відповідно достатті 257 ЦК Українизагальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Порядок відліку позовної давності наведено встатті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Українидоповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та відмінено з 30 червня 2023року постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651.

Законом України від 15 березня 2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану`розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цьогоКодексу, продовжуються на строк його дії».

Отже, строк позовної давності в силу положень пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Українипродовжено на строк дії карантину та воєнного стану.

Матеріалами справи підтверджується, що ТДВ «СК «Оберіг» було здійснено виплату страхового відшкодування 01 червня 2021 року, а тому перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати.

Враховуючи, що до суду з цим позовом позивач звернувся 11 квітня 2024 року, а також те, що строк позовної давності в силу положень пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Українипродовжено настрок діїкарантину тавоєнного стану, строк позовної давності не пропущено, а тому доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі задоволення позову на відповідача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано копія ордеру, договір про надання правової допомоги, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі наданих послуг, згідно яких витрати за правничу допомогу становлять 7 300,00 грн. (а.с. 43-49).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Враховуючи, складність справи, виконані адвокатом роботи під час розгляду справи у суді, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, колегія суддів дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 300,00 грн. що є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

З урахуванням задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, колегія суддів стягує з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 300,00 грн. та на сплату судового збору у загальному розмірі 5 329,28 грн.

Керуючись ст.ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року- скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ»(код за , рахунок НОМЕР_5 в АТ «КБ «ПриватБанк») грошові кошти в розмірі 29 415 (двадцять дев`ять тисяч чотириста п`ятнадцять) гривень 58 (п?ятдесят вісім) копійок, з яких: сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 24555,06 грн.; інфляційні втрати в розмірі 669,97 грн.; пеня в розмірі 3 823,78 грн.; 3 % річних в розмірі 366,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ»(код за , рахунок НОМЕР_5 в АТ «КБ «ПриватБанк») понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 300 (сім тисяч триста) гривень 00 (нуль) копійок та на сплату судового збору у загальному розмірі 5 329 (п?ять тисяч триста двадцять дев?ять) гривень 28 (двадцять вісім) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: