справа № 274/1242/25
провадження № 2/0274/910/25
Рішення

Іменем України

(заочне)

14.04.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики-

в с т а н о в и в :

Позивачка, в інтересах якої діє адвокат Ляхов О.В., звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики від 19.03.2021 в розмірі 2260,34 дол. США (екв. 94015,68 грн., по курсу НБУ станом на 11.02.2025 - 41,5936 грн./дол.США); 3% річних в розмірі 227,74 дол. США.(екв. 9472,53 грн., по курсу НБУ станом на 11.02.2025 - 41,5936 грн./дол.США).

Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України 3% річних нараховувати до стягнення на суму 22560,34 доларів США грн та стягнути їх з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період, починаючи з 12.02.2025 року до моменту повного виконання рішення, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

В обґрунтування позову вказує, що 19.03.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики в письмовій формі у вигляді розписки, відповідно до якої відповідачка отримала у борг грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, які зобов`язалася повернути в строк до 01.04.2022 з поетапною виплатою до 250 доларів щомісяця, а всього на 12 платежів. Позивачка належним чином виконала умови договору позики - передала відповідачці зазначену суму, а відповідачка зобов`язання в повному обсязі не виконала, отримані в борг кошти повернула частково. Так на виконання договору позики станом на 11.02.2025 відповідачкою було частково сплачено 739,66 дол.США. Розмір несплаченого боргу за договором позики, з врахуванням часткових погашень, станом на 11.02.2025 становить 2260,34 дол. США. Позивачка неодноразово засобами телефонного зв`язку, через месенджери намагалася зв`язатися з відповідачкою щодо вирішення спору мирним шляхом, однак відповідачкою грошові кошти так повернуто й не було, незважаючи на те, що термін повернення боргу давно сплинув. Наразі відповідачка ігнорує всі спроби зв`язатися з нею.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 20.02.2025 позовну заяву було залишено без руху (а.с. 23).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 07.03.2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи (а.с. 36-37).

Позивачка в судове засідання не з`явилася, представник позивачки - адвокат Ляхов О.В. на адресу суду спрямував заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки, проти заочного розгляду справи не заперечує. Позовні вимоги підтримує .

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення на сайті судової влади, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за її відсутності суду не надано, правом на подання відзиву відповідачка не скористалася ( а.с. 42).

Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 19.03.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики в письмовій формі у вигляді розписки, відповідно до якої відповідач отримала у борг грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, які зобов`язалася повернути в строк до 01.04.2022 з поетапною виплатою до 250 доларів щомісяця, а всього на 12 платежів (а.с.10).

На виконання договору позики станом на 11.02.2025 відповідачкою ОСОБА_2 було частково сплачено 739,66 дол.США, що підтверджується випискою про зарахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 , а саме: 24.04.2021 в сумі 5350,00 грн, 18.08.2021 в сумі 3517,59 грн, 20.09.2021 в сумі 502,51 грн, 28.09.2021 в сумі 1000,00 грн (а.с.12-13).

Згідно ч.2 ст.509, ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Отже, положення норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Таким чином, наявність оригіналу розписки у позикодавця згідно з положеннями статті 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої палати Верховний Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464-3790/16-ц за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Згідно зі статтею 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Згідно зі статтею 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу в розмірі 2260,34 дол. США, оскільки у позивачки наявний оригінал розписки від 19.03.2021 про надання 3000 доларів США у борг ОСОБА_2 .

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 227,74 доларів США (екв. 9472,53 грн по курсу НБУ станом на 11.02.2025).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом із тим, суд зазначає, що договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, укладений між сторонами, за своєю правовою природою є договором позики, а тому до правовідносин, що склалися між позивачкою та відповідачкою застосовуються положення ЦК України, що регулюють правовідносини, які виникли з договору позики.

При цьому, суд звертає увагу позивачки, що згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому, Указами Президента воєнний стан неодноразово продовжено, зокрема, Указом від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Таким чином, станом на теперішній час продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 09.05.2025.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення 3% річних, підлягає до часткового задоволення за період з 19.03.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 134,20 доларів США, а позовна вимога про нарахування відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України 3% річних до стягнення на суму 22560,34 доларів США грн та стягнення їх з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період, починаючи з 12.02.2025 року до моменту повного виконання рішення, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування - задоволенню не підлягає, оскільки на даний час в Україні триває воєнний стан.

Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення основного боргу за договором позики від 19.03.2021 в розмірі 2260,34 долари США, (екв. 94015,68 грн., по курсу НБУ станом на 11.02.2025 - 41,5936 грн./дол.США); часткового задоволення в частині стягнення 3% річних за період з 19.03.2021 по 23.02.2022 року в розмірі 134,20 доларів США.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 932,53 грн.

Керуючись ст. 4,12-13,76-81,89,211,247,258,263-265,280-282,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 заборгованість за договором позики від 19.03.2021 у розмірі 2260,34 долари США (екв. 94015,68 грн., по курсу НБУ станом на 11.02.2025 - 41,5936 грн./дол.США) та 3% річних за період з 19.03.2021 по 23.02.2022 року в розмірі 134,20 доларів США (екв. 5581,90 грн, по курсу НБУ станом на 11.02.2025 - 41,5936 грн./дол.США).

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 - 932,53 грн судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 квітня 2025 року

Суддя Т.М. Вдовиченко