головуючий у суді І інстанції Сенько М.Ф.
провадження № 22-ц/824/1962/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії, стягнення суми збитків, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», у якій просила зобов`язати відповідача невідкладно, впродовж 3 днів, виконати роботи з відновлення електропостачання до квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача 143 486 грн на відшкодування збитків, заподіяних безпідставним припиненням електропостачання до квартири.

Позов обґрунтовано тим, що у 2007 році за договором міни ОСОБА_1 отримала у власність 2-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . За згодою колишньої власниці ОСОБА_2 вони не змінювали адресу реєстрації і фактичне місце проживання, у зв`язку з чим договори з організаціями по наданню комунальних послуг, у тому числі з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» не переоформлялися.

З 2017 року у зазначеній квартирі, окрім ОСОБА_2 проживала її родичка ОСОБА_3 , оплата комунальних платежів розподілялася між ними за їхньою домовленістю.

Після початку повномаштабного вторгнення росії 24 лютого 2022 року ОСОБА_2 виїхала за кордон, а ОСОБА_3 продовжила користування квартирою, оскільки у квартирі, окрім особистих речей, знаходилися належні їм меблі та побутова техніка.

ОСОБА_3 продовжувала особисто сплачувати комунальні платежі відповідно до рахунків надавачів послуг, зокрема і рахунків за спожиту електроенергію за рахунками ТОВ «Київські енергетичні послуги» (компанія «Ясно»). Жодних претензій стосовно наявності заборгованості від цієї компанії не надходило.

Без будь-яких правових підстав та попереджень під час часткового обмеження забезпечення споживачів електроенергією у порядку віялових відключень, 05 грудня 2022 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» здійснено повне припинення електропостачання до квартири шляхом перерізання кабеля живлення в електрощитку, розміщеному за межами квартири у загальному коридорі. У результаті цього було не тільки припинення електропостачання, але і робота електролічильника, який розміщено у квартирі, що унеможливило передавання показників лічильника до компанії «Ясно».

Намагаючись з`ясувати, чи не були такі дії протиправним втручанням невідомих третіх осіб, позивач звернулася із письмовою заявою до Святошинського районного управління національної поліції. У результаті проведеного ними розслідування надано офіційну відповідь, що несанкціонованого втручання в електромережу не було, оскільки ці дії здійснені працівниками ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», тобто ситуація повинна вирішуватися в порядку цивільно-правових норм.

У зв`язку з відсутністю електроенергії, ОСОБА_3 відмовилася від подальшої оренди і 16 грудня 2022 року виїхала з квартири, забравши із собою меблі і побутову техніку.

Впродовж тривалого часу позивачка намагалася вирішити питання з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» про поновлення електропостачання, однак відповідач відмовився відновити електропостачання до сплати якоїсь заборгованості. Не розуміючи, про що йдеться, позивачка змушена була поїхати до центру обслуговування клієнтів компанії за адресою: АДРЕСА_3 , де дізналася про існування заборгованості станом на 01 січня 2019 року у сумі 1 172 грн 59 коп.

Працівниця центру виписала позивачу квитанцію на сплату, вказавши цю суму як заборгованість станом на 01 січня 2023 року і попередила, що без сплати цієї вимоги постачання не буде відновлене.

Однак, рахунок від компанії ТОВ «Київські енергетичні послуги» («Ясно»), яка здійснює розрахунки з початку 2019 року, на 01 січня 2023 року жодної інформації про наявність заборгованості не містить, навпаки, існувала переплата у сумі 100 грн.

Не зважаючи на це, з метою оперативного вирішення проблеми, 01 березня 2023 року позивачка сплатила неіснуючий борг для відновлення електроенергії, однак виявилося, що для поновлення електропостачання вона повинна додатково сплатити ще 1 700 грн, що вона вважає злочинними вимогами.

Вказує, що житлове приміщення позбавлене електропостачання не може використовуватися за прямим призначенням для особистого користування та для здачі в оренду. Для приведення квартири до стану, придатного для здачі в оренду позивачці довелося придбати за власні кошти необхідні вживані меблі та побутову техніку, яку довелося ще і ремонтувати.

Позивач зазначає, що діями відповідача завдано фінансових збитків на суму 143 486 грн, у тому числі: неотримана орендна плата, комунальна заборгованість за іншими послугами, витрати на придбання та ремонт побутової техніки і меблів.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» невідкладно за власний рахунок організувати та виконати роботи по відновленню електропостачання до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в установленому законом порядку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на користь держави 1 073 грн 60 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків не обґрунтовані та не підтверджені доказами факту заподіяння збитків, причинного зв`язку між діями відповідача та шкодою.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині незадоволених вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року в частині відмови у відшкодуванні завданих збитків та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою причинно-наслідковий зв`язок між припиненням електропостачання та неможливістю використання квартири впродовж досить тривалого часу.

Обґрунтування такого зв`язку викладено у позовній заяві, однак внаслідок помилкових висновків суду протиправні дії відповідача залишилися без реагування, що створює небезпечний для споживачів комунальних послуг прецедент безкарності суб`єктів відповідної сфери діяльності за спроби отримання неправомірної вигоди шляхом протиправних дій.

Від представника відповідача - Кириллова М.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що споживачем електричної енергії, яку постачало до 01 січня 2019 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої зобов`язання щодо сплати за спожиту електричну енергію, у зв`язку з чим станом на 07 листопада 2021 року заборгованість становила 1 172 грн 59 коп., яка утворилась до 01 січня 2019 року та частково погашалась упродовж 2019 року.

Не погоджуючись з указаною заборгованістю, позивач чи ОСОБА_2 не зверталися до відповідача для складання акта звірки та до суду про визнання її нарахування неправомірним.

У зв`язку з наявною заборгованістю 11 жовтня 2017 року ОСОБА_2 вручено попередження про відключення у зв`язку із наявною заборгованістю станом на дату вручення попередження у розмірі 1 327 грн 73 коп.

14 листопада 2017 року проведено первинне відключення у зв`язку із заборгованістю у розмірі 1 327 грн 73 коп.

07 листопада 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , припинено електропостачання у зв`язку із заборгованістю, що підтверджується нарядом-допуском № 44698.

Тобто ОСОБА_2 відключено від електропостачання до введення воєнного стану.

Між ОСОБА_1 та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» відсутні договірні відносини і зобов`язання за договірними відносинами відповідачем перед позивачем порушено не було.

Позивачем не доведено понесення нею упущеної вигоди внаслідок дій відповідача.

Від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, у якій вона підтримала вимоги апеляційної скарги. До указаного відзиву позивачем додано: копію договору оренди, повідомлення про відключення електроенергії, виписку із банківського рахунку.

Згідно з частиною 8 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, єдиний винятковий випадок, коли є можливим прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом строку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи, у цьому випадку на відповідача.

Пунктом 6 частини 2 статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційний скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз змісту пункту 6 частини 2 статті 356, частин 1-3 статті 367 ЦПК України вказує на те, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі подання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачем не заявлено до суду апеляційної інстанції клопотання про долучення указаних доказів, не обґрунтовано та не надано доказів неможливості подання таких до суду першої інстанції у строк, передбачений частиною 2 статті 83 ЦПК України, з причин, що об`єктивно не залежали від неї, у зв`язку з чим апеляційним судом такі не приймаються та підлягають залишенню без розгляду, як подані після закінчення процесуальних строків.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представника відповідача - Кириллов М.С. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 рокуне оскаржується у частині зобов`язання вчинити дії, тому предметом апеляційного перегляду є оскаржуване рішення лише у частині відмови у відшкодуванні завданих збитків у розмірі 143 486 грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 листопада 2019 року № 190814334 ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с. 51).

Відповідно до розрахунку спожитої та сплаченої електроенергії за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 01 січня 2019 року нарахована заборгованість у розмірі 1 172 грн 59 коп. (а.с. 50).

07 листопада 2021 року членами бригади ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на підставі наряду-допуску № 44698 здійснено роботи з відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі елекропостачання. Підставою для відключення в наряді зазначено «у зв`язку із самовільним підключенням після відключення» (а.с. 43).

05 грудня 2022 року членами бригади ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на підставі наряду-допуску № 29987 здійснено роботи з відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі елекропостачання. Підставою для відключення в наряді зазначено «у зв`язку із заборгованістю до ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с. 42).

09 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Святошинського УП ГУ НП у м. Києві із заявою про несанкціоноване припинення електрозабезпечення квартири АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Листом Святошинського УП ГУ НП у м. Києві Федак Н.Б. повідомлено, що за результатом перевірки ознак складу кримінального правопорушення не виявлено, оскільки у зверненні вбачається цивільно-правові відносини (а.с. 5).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини 2 статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування збитків є одним із заходів цивільно-правової відповідальності для застосування якого потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Крім цього, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (частина 4 статті 623 ЦК України).

У цивільному праві протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності)).

Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого у результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Тлумачення статей 22, 614, 623 ЦК України свідчить, що презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано збитків. Тому тільки за цієї умови відбувається розподіл тягаря доказування:

позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок (частина 2 статті 623 ЦК України);

відповідач доводить відсутність протиправності та вини (частина 2 статті 614 ЦК України).

Указані висновки відповідають висновкам Верховного Суду, які викладені у постановах від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, провадження № 12-199гс18; від 14 квітня 2020 року у справі № 925/1196/18, провадження № 12-153гс19.

До складу збитків у вигляді упущеної вигоди входять:

1) неотриманні стороною доходи, які вона могла б реально отримати за звичайних обставин якби її право не було порушено;

2) доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною;

3) неодержаний прибуток, на який сторона, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Тобто, під упущеною вигодою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на особу обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані, а також те, що він міг i повинен був отримати визначені доходи, й тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною i достатньою причиною, яка позбавила його можливості їх отримати.

Подібні за змістом висновки, викладені Верховним Судом України у постанові від 18 травня 2016 року у справі № 6-237цс16, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц, провадження № 14-79цс18, та Верховним Судом у постановах: від 10 червня 2020 року у справі № 910/12204/17, від 16 червня 2021 року у справі № 910/14341/18.

Разом із цим, позивач повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів.

Тобто доказуючи наявність упущеної вигоди, позивач має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання позивачем очікуваних доходів є наслідком його недбалої поведінки, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню.

Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

На обґрунтування вимог про стягнення з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» завдані збитки у розмірі 143 486 грн, ОСОБА_1 посилалася на те, що внаслідок неправомірних дії відповідача, які полягають у відключенні електрозабезпечення належної позивачу квартири АДРЕСА_1 ,

орендатор цієї квартири ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю електроенергії відмовилася від подальшої оренди та 16 грудня 2022 року виїхала з квартири, забравши із собою власні меблі і побутову техніку;

житлове приміщення позбавлене електропостачання не може використовуватися за прямим призначенням для особистого користування та для здачі в оренду;

для приведення квартири до стану, придатного для здачі в оренду позивачці довелося придбати за власні кошти необхідні вживані меблі та побутову техніку, яку довелося ще і ремонтувати.

На обґрунтування заявленої до стягнення суми збитків у розмірі 143 486 грн, ОСОБА_1 до позовної заяви додано розрахунок, з якого вбачається, що указана сума складається із:

неотриманої орендної плати за грудень 2022 року у розмірі 6 000 грн, за січень-грудень 2023 року (12 х 7 000 грн) у розмірі 84 000 грн;

безпідставно отримана оплата електроенергії (переплата) у розмірі 1 272 грн;

заборгованість з оплати за комунальні послуги за період з грудня 2022 року по жовтень 2023 року (холодне водопостачання, газопостачання, обслуговування домофону) - 33 390 грн;

придбання меблів - 4 522 грн;

придбання побутової техніки - 9 600 грн;

ремонт побутової техніки - 4 700 грн (а.с. 3).

Тобто доводи ОСОБА_1 фактично зводяться до того, що, якщо б у належній їй квартирі відповідачем не було відключене електропостачання, то вона могла б мати з нього дохід у вигляді отримання орендної плати.

Однак позивачем не надано доказів на підтвердження того, що нею був укладений договір оренди як з ОСОБА_3 так і з іншими особами, а також не надала доказів вжиття нею певних заходів щодо одержання таких доходів.

Крім того, сама ОСОБА_1 у своєму позові посилалася на те, що у належній їй квартирі після переходу до неї права власності продовжили проживати колишня власниця та її родичка - ОСОБА_3 , а позивач залишилася проживати за старою адресою і в нову квартиру не переїхала.

У справі яка переглядається, судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами того, що вона могла і повинна була отримати визначені доходи у розмірі 84 000 грн у якості орендної плати за період з грудня 2022 року по грудень 2023 року, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила її можливості отримати прибуток.

Сума збитків, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання нею прибутку. Проте, саме по собі обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення.

Також позивачем не обґрунтовано та апеляційний суд не вбачає наявність причинно-наслідкового зв`язку між відключенням електропостачання у квартирі позивачки та її заборгованістю за інші комунальні послуги (холодне водопостачання, газопостачання, обслуговування домофону).

Крім цього, позивач у позовній заяві вказує, що у квартирі, окрім особистих речей, знаходилися меблі та побутова техніка, що належали колишній власниці ОСОБА_2 та її родичці ОСОБА_3 . У зв`язку з відсутністю електроенергії, ОСОБА_3 відмовилася від подальшої оренди і 16 грудня 2022 року виїхала з квартири, забравши із собою меблі і побутову техніку. Перелік меблів та побутової техніки, їх вартість позивачем не вказані.

Разом з тим, позивачем не обґрунтовано: в чому полягає завдання їй збитків тим, що власник меблів та побутової техніки, яким не є позивач у справі, розпорядився їх долею на власний розсуд та апеляційний суд не вбачає наявність причинно-наслідкового зв`язку між відключенням електропостачання у квартирі позивачки та тим, що власник меблів та побутової техніки, яким не є позивач у справі, розпорядився їх долею на власний розсуд.

Переплата, яка за доводами позивачки здійснена нею на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», не входить до складу збитків та упущеної вигоди, питання про відшкодування яких порушується позивачем у цій справі.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року в частині відмови у відшкодуванні завданих збитків у розмірі 143 486 грнухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 липня 2024 року в частині відмови у відшкодуванні завданих збитків у розмірі 143 486 грн - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 03 квітня 2025 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська