РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2025 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Верніка В.М.

із участю: секретаря судового засідання Тарковської Ю.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

09.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із надалі уточненими позовними вимогами щодо стягнення на його користь з ПрАТ "СГ "ТАС" матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля "ВАЗ 2105", державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП в сумі 21062 грн., та з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 15000 грн. У позовній заяві ОСОБА_1 викладена наступна позиція: о 18 годин 10 хвилин 23.09.2020 року водій ОСОБА_2 на автодорозі М-21 біля повороту на с.Подільське Жмеринського району Вінницької області, керуючи автомобілем "BMW", державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибравши безпечну швидкість руху, не врахувавши дорожньої обстановки, здійснив наїзд на автомобіль "ВАЗ 2105", державний номерний знак НОМЕР_1 , який стояв у попутному напрямку та перебуває в користуванні ОСОБА_1 . Внаслідок цього зіткнення належний йому транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а також йому завдано матеріальну шкоду. За цим фактом 23.09.2020 року був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП. Постановою Жмеринською міськрайонного суду Вінницької області від 16.10.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів громадян. Вказав, що він, позивач є потерпілим внаслідок пошкодження автомобіля "ВАЗ 2105", державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у його користуванні на підставі довіреності, посвідченої 22.10.2010 року приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Мельник А.В. Оскільки даний автомобіль на період з 10.10.2019 року до 09.10.2020 року перебував у його володінні, що підтверджується полісом №АО/1638339 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, він вважається його власником, згідно п.1.6 ст.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та має право на відшкодування спричиненої шкоди винними особами. Інші особи, зазначені в довіреності на право розпорядження, даним автомобілем не користувались. Від працівників поліції, які виїжджали на місце ДТП, йому стало відомо про цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу "BMW", державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , яка була застрахована у ПрАТ "СГ "ТАС", тому він і звернувся з письмовою заявою до Вінницького відділення ПрАТ "СГ "ТАС", де була заведена справа №21739. Наразі позивач ані відповіді, ані страхової виплати від Вінницького відділення СГ "ТАС" не отримав, тому змушений звернутись до суду. Суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 25.09.2020 року підготовлений звіт з незалежної оцінки матеріального збитку пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля легкового Седан-В, "ВАЗ 2105" 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно якого розмір збитку пошкодженого автомобіля складає 21062 грн. Окрім матеріальної шкоди позивач зазнав моральної шкоди, яка полягає в тому, що, проживаючи у сільській місцевості, веде підсобне господарство, яке є джерелом його доходів для забезпечення сім`ї і для ведення якого він використовував свій автомобіль. Через пошкодження автомобіля змінився образ його життя, оскільки він позбавлений можливості виконувати доставку кормів для домашніх тварин, доставку врожаю, тому вимушений здійснювати цю доставку за допомогою інших осіб та найманим транспортом, що тягне за собою додаткові витрати. До того ж придбання автомобіля було здійснено за грошовою допомогою родини його дружини, аби позивач міг надавати транспортні послуги матері дружини ОСОБА_4 , яка проживає у іншому населеному пункті. Остання хворіє та не може пересуватися самостійно, потребує надання їй допомоги у доставці продуктів харчування, ліків, тощо. Відсутність автомобіля протягом тривалого часу створило незручності і як наслідок додаткові витрати на вирішення потреб, що виникли. Спричинену водієм автомобіля "BMW", державний номерний знак НОМЕР_2 , моральну шкоду оцінив в розмірі 15000 грн. Просив стягнути на його користь з ПрАТ "СГ "ТАС" матеріальну шкоду, спричинену пошкодженням його автомобіля "ВАЗ 2105", державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП в сумі 21062 грн., з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 15000 грн. та судові витрати в розмірі 1681,80 грн; 1400 грн на відшкодування витрат на оплату послуг оцінювача ОСОБА_3 та 3000 грн витрат на оплату послуг за надання професійної правничої допомоги (а.с.1-5).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 27.11.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві п`ятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 07.12.2020 року за наслідками усунення недоліків відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Як вбачається з розписки про отримання копії ухвали суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чаленко Н.В. отримала копію ухвали про відкриття провадження.

Відповідачам ПрАТ "СГ "ТАС" та ОСОБА_2 у відповідності до вимог ч.7,8 ЦПК України направлена копія ухвали про відкриття провадження в справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів.

28.12.2020 року судом отримано відзив представника відповідача ПрАТ "СГ "ТАС" Ніколаєва В.В., за змістом якого вказано про невизнання позовних вимог. Зазначив, що позивач станом на 23.12.2020 року до ПрАТ "СГ "ТАС" із заявою про страхове відшкодування не звертався та не надавав жодних документів в порядку, передбаченому законодавством, внаслідок чого питання про виплату страхового відшкодування не розглядалося. Відтак вважає звернення позивача до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів безпідставним, оскільки факту порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів з боку ПрАТ "СГ "ТАС" не було. В теперішній час ПрАТ "СГ "ТАС" відповідно до чинного законодавства України не має підстав для здійснення виплати страхового відшкодування. Також зауважив, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача ПрАТ "СГ "ТАС" 21062 грн страхового відшкодування згідно звіту від 25.09.2020 року, виконаного оцінювачем " ОСОБА_3 " на замовлення позивача, є необґрунтованою та такою, яка грубо суперечить нормам матеріального та процесуального права, зокрема Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів", оскільки вартість відновлювального ремонту з ПДВ складає 22901,04 грн., а ринкова вартість аналогічного транспортного засобу у технічно справному стані складає 22000 грн. Згідно чинного законодавства страховик відшкодовує оцінену шкоду, тобто вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу, визначену Звітом суб`єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, складеним згідно Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав" від 10.09.2003 року №1440 та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

25.01.2021 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , за змістом якого зазначено, що на адресу відповідача надійшло два примірники позовної заяви перший від 09.11.2020 року, другий від 10.11.2020 року, другий примірник підписано іншою особою, оскільки підпис візуально відрізняється від підпису позивача у позовній заяві від 09.11.2020 року, у копії паспорта та у витягу з договору про надання правової допомоги. Відмітки про те, що позовну заяву підписано представником позивача позовна заява не містить. Позовні вимоги ОСОБА_1 заявлено до двох відповідачів, з ПрАТ "СГ "ТАС" позивач бажає стягнути матеріальну шкоду, спричинену пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, а з ОСОБА_2 моральну шкоду. При цьому позивач просить стягнути судові витрати виключно з відповідача ОСОБА_2 . Відносно заявленої позовної вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди наводити жодних аргументів відповідач не буде, оскільки вимога пред`явлена до іншої особи, зазначивши при цьому лише, що звіт з незалежної оцінки матеріального збитку, підготовлений СПД ОСОБА_3 не можна вважати достовірним і належним доказом, оскільки спеціаліст, який склав зазначений вище звіт, не попереджався про кримінальну відповідальність за складання завідомо неправдивого висновку, дослідження проведено за відсутності усіх зацікавлених осіб. Зазначив, що є дивним розмір матеріального збитку, згідно звіту він становить 21062 грн., а при цьому вартість автомобіля в справному стані 22000 грн., що визначено тим самим звітом, а внаслідок ДТП пошкоджено було лише задню ліву частину транспортного засобу позивача. Вважає, що достовірний розмір матеріального збитку можливо встановити лише у результаті проведення авто-товарознавчої експертизи, проведення якої повинно бути проведено експертами ПП ЕНДЦ "Експертиза", у якому працюють досвідчені експерти, що мають спеціальні знання у даній галузі. Однак позивач відповідного клопотання не заявляв і висновок експерта до позовної заяви не додавав, а доданий звіт є неналежним доказом завдання позивачу матеріального збитку у визначеному розмірі. Стосовно вимоги щодо стягнення з нього, ОСОБА_2 , моральної шкоди вказав, що позивачем не конкретизовано в чому саме полягає завдана йому моральна шкода у відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України. Обгрунтування завдання ОСОБА_1 моральної шкоди відповідають підставам визначення саме матеріальної шкоди. В позовні заяві позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою моральною шкодою, не обґрунтовано її розмір, чим не виконано вимоги ст.12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Стосовно вимоги про стягнення з нього, ОСОБА_2 судових витрат, зазначив, що витрати в розмірі 1400 грн., які пов`язані з оплатою послуг СПД ОСОБА_3 не є пов`язаними з розглядом даної справи, оскільки не можуть бути визнанні як належний доказ. Витрати в розмірі 3000 грн щодо надання позивачу професійної правничої допомоги, розраховані в тому числі за представництва інтересів ОСОБА_1 в суді за даним позовом. При цьому спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у матеріалах справі, яким визначено даний розгляд справи, представництво інтересів клієнта в суді не потребує адвоката. Позивач не виконав вимоги п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, щодо відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору. Відповідач ОСОБА_2 пропонував ОСОБА_1 відшкодувати завдані матеріальні збитки, шляхом проведення ремонту транспортного транспортного засобу позивача за власний кошт, додатково пропонував грошову компенсацію. Позивач спочатку погодився, сторонами було заповнено Європротокол, однак потім позивач змінив свою думку і викликав працівників поліції з метою фіксування ДТП, повідомивши, що він бажає, щоб йому було відшкодовано компенсацію страховою компанією. Під час розгляду судом адміністративної справи позивач викликався в судове засідання під час якого вказав, що немає до ОСОБА_2 претензій. Вказана постанова Жмеринського міськрайонного суду від 16.10.2020 року не має для суду під час розгляду даної справи жодного преюдеційного значення, однак вона у повній мірі вказує на те, що ДТП не завдала ОСОБА_1 жодних втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних йому незаконними діями відповідача ОСОБА_2 , оскільки він про це не заявляв раніше, а пред`явивши позовну заяву, обґрунтував моральну шкоду, як понесення додаткових витрат, необхідних для збору врожаю, доставлення продуктів харчування, ліків, тощо. У задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з нього моральної шкоди просив відмовити повністю, а також стягнути з позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу.

01.02.2021 року позивачем ОСОБА_5 подано відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 за змістом якої ствердив, що саме він підписував ці позови і у нього особисто сумніву щодо його підписів немає, позовні вимоги підтримав та зазначив, що внаслідок пошкодження автомобіля позбавлений права на його використання, що потягло за собою зміну способу життя, який полягає в тому що при наявності автомобіля він, позивач, сам міг би виконувати свої обов`язки, а тепер вимушений залучати сторонніх осіб. Виниклі перешкоди у наданні допомоги матері дружини, яка проживає в іншому населеному пункті, позбавлений можливості належним чином виконувати свої обов`язки у веденні домашнього господарства, так як він живе в сільській місцевості, обробляє земельні ділянки, вирощує на них урожай, щоб забезпечити життєдіяльність членів його сім`ї. Відсутність транспорту створює йому перешкоди для доставки з його земельних ділянок до місця зберігання. Вирощує домашніх тварин, а тому необхідно забезпечити їх кормами, які також необхідно доставляти за допомогою транспорту. Наведені обставини свідчать про порушення його суб`єктивного права на користування автомобілем, що викликало у нього душевні страждання через пошкодження автомобіля, тим самим була спричинення моральна шкода. Ствердження відповідача ОСОБА_2 про неналежність як доказу звіту СДП ОСОБА_3 , є безпідставним, оскільки не обґрунтовано заперечення щодо недостовірності та неналежності зазначеного доказу. Відповідач ОСОБА_2 не надав жодного доказу того, що ним вживалися заходи досудового врегулювання спору, тому повідомлення, яке викладене ним у відзиві, що нібито ним пропонувалась грошова компенсація за пошкоджений автомобіль не відповідає дійсності.

Заперечень на відповідь на відзив судом не отримано.

Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи та обгрунтування позовної заяви, відзивів та заперечення на відзив, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорта серії НОМЕР_3 позивач ОСОБА_1 є громадянином України та зареєстрований с. Северинівка Жмеринського району Вінницької області (а.с.10).

З копії посвідчення водія ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 слідує, що йому відкриті категорії А1, А, В1, В з 29.10.2010 року (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль "ВАЗ 2105" державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_6 (а.с.12).

На підставі копії довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області, Макодзьоба М.М. уповноважив ОСОБА_7 або ОСОБА_1 на вчинення дій, від його імені щодо належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "ВАЗ 2105", державний номерний знак НОМЕР_1 , 1990 року випуску, шасі НОМЕР_5 , тип легковий СЕДАН-В, а також вчиняти від його імені договори щодо розпорядження та користування автомобілем. Довіреність видана з правом передоручення та використання транспортного засобу за межами України строком на двадцять п`ять років і зберігає свою чинність до 22.10.2035 року (а.с.13).

Відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру довіреностей, довіреність, яка видана на ім`я ОСОБА_6 зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей, реєстраційний номер 33686654, дата посвідчення 22.10.2010 року, строк дії довіреності до 22.10.2035 року, № витягу 16417921. Представники: Васюніна Г.О., Плаксій А.В., ОСОБА_8 (а.с. 14).

Згідно копії постанови Жмеринського міськрайонного суду від 16.10.2020 року, яка набула законної сили 27.10.2020 року, відповідача у справі ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн, з підстав того, що він 23.09.2020 року о 18 годин 10 хвилин на автодорозі М-21 біля повороту на с.Подільське Жмеринського району Вінницької області, керуючи автомобілем "BMW", державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль "ВАЗ 2105", державний номерний знак НОМЕР_1 , який стояв у попутному напрямку. Під час даної події обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальним збитком (а.с.15).

Відповідно до звіту СПД ОСОБА_3 від 25.09.2020 року з незалежної оцінки матеріального збитку пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля легкового Седан-В: "ВАЗ 2105", державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 розмір матеріального збитку пошкодженого внаслідок ДТП вказаного вище автомобіля з врахуванням ПДВ становить 21062 грн., ринкова вартість автомобіля в технічно-справному стані на момент ДТП складає 22000 грн. (а.с.17-23).

Згідно акту огляду пошкодженого транспортного засобу/направлення на СТО від 14.09.2020 року, складеного СПД ОСОБА_3 , вказано наступний опис пошкоджень: бампер задній, задня панель, ліве заднє крило, дно багажного відділення, лівий задній лонжерон, задній лівий кронштейн кришки багажника, праве заднє крило, лівий задній ліхтар, підкрилок лівого заднього колеса, перекос кузова тощо (а.с.25).

Відповідно до ремонтної калькуляції від 25.09.2020 року №2509 вартість ремонту автомобіля "LADA 21053", державний номерний знак НОМЕР_1 , з ПДВ складає 22901,04 грн (а.с.31-39).

Згідно довідки виконкому Северинівської сільської ради Жмеринського району від 09.11.2020 року №1224, до складу сім`ї позивача ОСОБА_1 входять дружина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.41).

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_6 ОСОБА_4 є громадянкою України та зареєстрована в с.Голубівка Жмеринського району Вінницької області (а.с.43).

З копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АО/1638339 від 09.10.2019 року, останній видано ПАТ "СГ "Ю.БІ.АЙ-КООП" на ім`я ОСОБА_1 на строк з 10.10.2019 року до 09.10.2020 року. Даний поліс містить запис про прийняття страхового платежу у сумі 432 грн (а.с.44).

Відповідно даним копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_7 (а.с.88) відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копій свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 , а також довідок КП "Жмеринкакомунсервіс" від 15.01.2021 року №95 та від 15.01.2021 року №36 до складу сім`ї відповідача ОСОБА_2 входять дружина ОСОБА_11 та малолітня дочка ОСОБА_12 (а.с.89-92).

Згідно службової характеристики та довідки Виробничого підрозділу "Локомотивне депо Жмеринка" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" (а.с.93-94) відповідч ОСОБА_2 є працівником вказаного виробничого підрозділу та його заробітна плата за друге півріччя 2020 року становила 57739,71 грн.

З копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АР 8092071 від 21.07.2020 року встановлено, що останній видано ПрАТ "СГ "ТАС" щодо забезпеченого транспортного засобу "BMW", державний номерний знак НОМЕР_2 , на строк з 22.07.2020 року до 21.07.2021 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю обмежена в розмірі 260000 грн, за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 130000 грн; при цьому, розмір франшизи 0,0 грн (а.с.116-117).

За приписами ч.1, п.9 ч.2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч.1,2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно Закону України №1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон №1961-IV), чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст.3 Закону №1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону №1961-IV).

Згідно ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст.9, 22-31, 35, 36 Закону №1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно положень ст.1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на наведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання, згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника у договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди у повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з ч.1,4 ст.636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на викладене вище, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року в справі №754/1114/15-ц.

Згідно п.34.4 ст.34 Закону №1961-IV для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

Як зазначено у п.1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року №145/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Згідно з п.1.4 вказаної Методики вона застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Відповідно до п.1.3 Методики її вимоги є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно з п.4.3 Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ.

Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової авто товарознавчої експертизи, а звіт оцінювача за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року №145/5/2092.

При цьому, складений ФОП ОСОБА_3 за замовленням позивача ОСОБА_1 звіт від 25.09.2020 року містить марку, модель і державний реєстраційний номер транспортного засобу, який проходив оцінку. У своєму звіті оцінювач зазначив, що розмір матеріального збитку пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу "ВАЗ 21053", державний номерний знак НОМЕР_1 , з ПДВ складає 21062 грн. У преамбулі звіту оцінювач зазначив, що оцінка проведена відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні" та інших нормативно-правових актів.

Ураховуючи викладене, вказаний звіт слід вважати належним доказом розміру заподіяної матеріальної шкоди.

Разом з тим, суд визнає необгрунтованими посилання у позовній заяві на правові висновки у постановах Верховного Суду від 29.07.2019 року в справі №501/212/17 та від 24.10.2019 року в справі №758/2874/16-ц, оскільки вони стосуються відсутності обов`язку потерпілого повідомляти страхову компанію про страховий випадок, а також визначення того, що факт неповіомлення страховика про страховий випадок не є безумовною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Так, стороною відповідача ПрАТ "СГ "ТАС" зауважено, що позивач станом на 23.12.2020 року не звертався до даної страхової компанії про страхове відшкодування.

Положеннями п.35.1 ст.35 Закону №1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно вимог п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону №1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року в справі №465/4621/16-к зазначено, що у системному зв`язку зі ст.36 положення п.п.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону №1961-IV неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків є підставою для відмови коли потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Так, застережений у п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону №1961-IV кінцевий строк подачі повідомлення про ДТП за участі сторін, не пізніше трьох робочих днів припав на 28.09.2020 року. Відтак подання позивачем протягом 30 днів з вказаної дати заяви про страхове відшкодування страховику, тобто відповідачу ПрАТ "СГ "ТАС", або в альтернативний спосіб подання у той же строк позовної заяви повинно було відбутись в строк до 28.10.2020 року включно. Однак, подання безпосередньо до суду позовної заяви у даній справі первісно 09.11.2020 року вочевидь значно перевищує встановлений законом строк подання заяви саме про страхове відшкодування, вимога про стягнення якого з відповідача ПрАТ "СГ "ТАС" є одним з предметів заявлених позовних вимог. У зв`язку з цим, суд визначає, що позивач ОСОБА_1 без поважних причин, за недоведення протилежного жодним належним і допустимим доказом, взагалі не здійснював своєчасно волевиявлення, спрямованого на одержання оспорюваної компенсації матеріального збитку, якого він зазнав внаслідок пошкодження з вини іншої фізичної особи від дії іншого забезпеченого транспортного засобу, що становить визначену законом підставу відмову у виплаті заявленого до стягнення в розмірі 21062 грн страхового відшкодування, у зв`язку з чим позов у цій частині вимог підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Положеннями ч.2 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.5 вказаної Постанови Пленуму, під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9 вказаної Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У даній справі встановлено протиправність поведінки відповідача ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження майна позивача, обставина чого відповідно до положень ст.23 ЦК України, є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, суд визнає недоведеним стороною позивача належними і допустимими доказами заявлених у якості підстав відшкодування оспорюваної моральної шкоди обставин наявності підсобного господарства, яке є джерелом доходів для забезпечення сім`ї позивача, для обслуговування якого, зокрема доставки кормів для домашніх тварин і доставки врожаю він використовував пошкоджений автомобіль, й після ДТП для цього вимушений її здійснювати за допомоги інших осіб та найманим транспортом, а також щодо хворобливого стану здоров`я його тещі ОСОБА_4 , який унеможливлює її самостійне пересування, й допомогу у доставці ліків та продуктів харчування якій застосовувався пошкоджений автомобіль, суду не представлено, чим не є суто паспорт на ім`я ОСОБА_4 з відомостями щодо зареєстрованого місця її проживання та приналежності останньої до осіб похилого віку. Серед решти, даний паспорт містить відомості про реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 30.03.1971 року, проте про його припинення з певних підстав чи неможливості надання необхідної допомоги іншим даного подружжя позивачем не повідомлено і ніяк не підтверджено.

За таких обставин суд визнає недоведеним позивачем всупереч власного обов`язку доказування, надто з урахуванням невизнання цих заявлених позовних вимог відповідачем ОСОБА_2 , виникнення безпосередньо вказаних у позові втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, а також причинно-наслідкового зв`язку між такими обставинами та діями відповідача ОСОБА_2 , як передбаченої законом сукупності відшкодування моральної шкоди, а тому у цій частині позовних вимог також слід відмовити повністю.

З урахуванням постановлення рішення без задоволення позовних вимог, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України відсутні підстави компенсації понесених ним судових витрат.

Водночас, суд визначає, що вимога за змістом відзиву відповідача ОСОБА_2 щодо стягнення на його користь з позивача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу підлягає залишенню без задоволення судом, оскільки надані суду перелічені серед решти у додатку до даного відзиву договір про надання правової допомоги від 16.01.2021 року, рахунок від 16.01.2021 року, квитанція від 16.01.2021 року, детальний опис робіт (наданих послуг) та акт приймання-передачі наданих послуг від 21.01.2021 року не зазначені як такі, що направлені також відповідачу, з огляду на формулювання у додатку квитанції про направлення останньому суто копії відзиву без вказівки щодо його направлення з відповідними додатками до нього, шо не узгоджується з вимогами цього, встановленими п.2 ч.5 ст.178 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.22, 23, 509, 636, 999, 116, 1187, 1194 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" матеріальної шкоди в розмірі 21062 гривні та з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 15000 гривень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.