КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 761/45879/23

номер провадження №22-ц/824/6202/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - Сечка Сергія Володимировича

на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року /суддя Аббасова Н.В./

у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НАГІРНА 29А» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 29 636,00 грн., які просив стягнути з ОСОБА_1 .

Рішенням Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 181-186/

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ «Страхова компанія «Уніка» - Сечко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. На обґрунтування вимог апелянт посилався на те, що суд першої інстанції неправильно оцінив акт про залиття від 25.01.2022 року, який відповідає вимогам законодавства та підтверджує факт затоплення з квартири відповідача. Наголошував, що цивільне законодавство передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, і відповідач не спростував свою вину, що покладає на нього обов`язок відшкодувати шкоду відповідно до ст. 1166 ЦК України. Суд першої інстанції помилково визнав неузгодженість між актом про залиття та страховим актом, оскільки приміщення АДРЕСА_7, НОМЕР_1 та квартира АДРЕСА_1 є тотожними об`єктами застрахованого майна. Вказував, що відповідач, як власник квартири, несе тягар утримання майна та відповідальність за шкоду, спричинену через його дії чи бездіяльність (ст. 319, 322 ЦК України).

Представник ОСОБА_1 - адвокат Смолинець Я.І. звернувся з відзивом апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказував, що акт про залиття від 25 січня 2022 року не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків, оскільки складений без участі власника квартири та не містить відомостей про обстеження його приміщення. Позивач не довів вину відповідача, а страховий акт № 00492252 стосується квартири АДРЕСА_1 , що не збігається з приміщеннями, зазначеними в акті про залиття. Також вказував, що належним відповідачем у справі є ОСББ «НАГІРНА 29А», яке відповідає за технічний стан інженерного обладнання будинку відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил утримання жилих будинків. Крім того, позивач порушив вимоги ст. 83 ЦПК України, не надавши всіх доказів разом із позовною заявою, що робить їх неприйнятними для розгляду.

Третя особа про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформована належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не зверталась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 грудня 2021 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір добровільного експрес страхування квартир №030229/2103/0000112, предметом якого є майнові інтереси, пов`язані з володінням та користуванням квартирою (приміщення АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ) за адресою: АДРЕСА_6 .

Згідно Акту про наслідки залиття житлового приміщення за адресою АДРЕСА_6 від 25.01.2022, який складено комісією у складі заступника голови правління ОСББ «Нагірна 29а» Васильченка Т.М., члена ОСББ «Нагірна 29а» Андрійчука А.А. та сантехніка ОСОБА_3 , встановлено, що залиття приміщень АДРЕСА_7 та НОМЕР_1 житлового будинку АДРЕСА_6 відбулося внаслідок проникнення води з вище розташованої квартири внаслідок аварії водопровідної системи або необережних дій власника квартири. А також заначено, що у вказаних приміщеннях необхідно провести ремонт силами власника вище розташованої квартири ОСОБА_1 .

Підпису власника житлового приміщення, що розташоване над приміщеннями АДРЕСА_7 та АДРЕСА_7 а житлового будинку АДРЕСА_6 ОСОБА_1 такий акт не містить з відміткою, що обстеження вище розташованої квартири проведено не було внаслідок відмови власника надати доступ до квартири.

В результаті затоплення приміщення було завдано матеріальної шкоди її власнику. Згідно Страхового акту №00492252 розмір заподіяного матеріального збитку власнику квартири АДРЕСА_8 становить 31 363,00 грн.

Позивач визнав випадок, що трапився 19.01.2022 страховою подією та на виконання умов Договору страхування здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 29 636,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 007600 від 07.02.2022 (а.с. 25).

25 листопада 2022 року відбулося затоплення застрахованого майна, що позивач визнав страховим випадком, виплативши страхувальнику 29 636,00 грн відшкодування на підставі страхового акту № 00492252 від 04 лютого 2022 року та платіжного доручення №007600 від 07 лютого 2022 року.

Позивач стверджує, що затоплення сталося з вини відповідача, посилаючись на акт про наслідки залиття від 25.01.2022 року, складений комісією ОСББ «НАГІРНА 29А».

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог вірно керувався нормами ст. 1166 ЦК України, яка передбачає відшкодування майнової шкоди особою, що її завдала, за наявності вини, якщо ця особа не доведе її відсутність.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що страховий акт № 00492252 /а.с. 23/ посилається на квартиру АДРЕСА_8 , тоді як акт про залиття стосується приміщень АДРЕСА_7, НОМЕР_1, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5 не надав доказів, що ці об`єкти є тотожними, що вказує на неузгодженість доказової бази з вимогами позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно оцінив акт про залиття та презумпцію вини відповідача, не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини. Проте, позивачу, який вимагає відшкодування, належить довести факт протиправної поведінки, шкоду, причинний зв`язок та розмір збитків. У цій справі позивач не довів, що затоплення сталося саме з вини відповідача, оскільки акт про залиття не підтверджує причини події, а страховий акт стосується іншого приміщення.

Аргумент апелянта про презумпцію вини не звільняє позивача від обов`язку довести причинний зв`язок між діями відповідача та шкодою, як зазначено у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 329/382/19.

Доводи апеляційної скарги про тотожність приміщень АДРЕСА_7, НОМЕР_1 та квартири АДРЕСА_1 не підтверджені доказами. Щодо твердження відповідача у відзиві про неналежність його як відповідача та відповідальність ОСББ «НАГІРНА 29А», колегія суддів зазначає, що ці аргументи не впливають на висновки у цій справі, оскільки позивач не довів вини будь-якої особи, включаючи відповідача. Питання відповідальності ОСББ може бути предметом окремого провадження за наявності відповідних доказів.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 12, 76-81, 1166 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 83 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати, понесені у зв`язку з апеляційним розглядом, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача, оскільки апеляційна скарга не задоволена.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - Сечка Сергія Володимировича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: