ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/729/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №697/2511/24 Категорія: 310020000 Колісник Л.О
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Бовшика М.Ю. на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2024 (повний текст складено 26.12.2024, суддя в суді першої інстанції Колісник Л.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у цій справі, мотивуючи тим, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, а позивач самостійно не може забезпечити належний рівень утримання дитини, оскільки перебуває у декретній відпустці. Також відповідач ухиляється від утримання позивача.

Вказує, що відповідач як за станом здоров`я так і за матеріальним станом має змогу сплачувати аліменти на дитину та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

За наведених підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання позову і до досягнення дочкою трирічного віку.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2024 позов у справі задоволено.

Стягнуто відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітку) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 06.11.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, починаючи з 06.11.2024 і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку.

При цьому суд виходив з того, що відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь в утриманні дитини та позивача, яка перебуває у відпустці по догляді за дитиною, а вказаний розмір аліментів буде відповідати засадам розумності та справедливості. Також суд вказав, що відповідач є особою працездатного віку та під час розгляду справи ним не надано доказів на підтвердження того, що він не має можливості надавати таку допомогу дружині.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів на дружину, представник відповідача адвокат Бовшик М.Ю. подав 10.03.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, просить рішення суду першої інстанції у зазначеній частині змінити шляхом відмови у стягнені аліментів на утримання позивача. Скаржник зазначає, що формальність розгляду справи призвела до стягнення з відповідача 50% його доходу, що значно погіршує його фінансове становище. При цьому відповідач є єдиним працездатним членом своєї сім`ї, оскільки його батько помер, мати є інвалідом другої групи, а рідний брат неповнолітній, а тому на нього покладений основний тягар щодо утримання родини, тому він позбавлений можливості утримувати позивача.

Також скаржник просив змінити рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в розмірі 2422,40 грн, звільнивши відповідача від сплати судового збору.

У відзиві на вказану апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просила суд її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з тих підстав, що вона вважає рішення законним та належним чином обґрунтованим.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У даному випадку предметом спору є вимоги про стягнення аліментів, розмір яких не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Отже предметом апеляційного перегляду в цій справі є рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки саме правильність їх вирішення судом першої інстанції оспорює скаржник.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 30.04.2024 сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідно до витягу з реєстру Канівської територіальної громади Черкаської області № 2024/009705967 та № 2024/009707783 від 13.08.2024 проживає з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.7-8).

Указані фактичні обставини сторонами у справі визнаються та не оспорюються.

Згідно вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Правовідносини сторін у справі мають наступне правове регулювання.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно частини другої статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.

Отже, частина четверта статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - неможливості чоловіка надавати таке утримання.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності на утриманні відповідача матері, яка є інвалідом другої групи, та неповнолітнього брата, оскільки батько помер, тобто наявність у відповідача інших осіб на утриманні, суд вважає неприйнятними, оскільки мати відповідача отримує щомісячно пенсію по інвалідності, а також має право, як і її неповнолітній син, на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням встановлених у справі фактичних обставин та вищевикладених норм законодавства, апеляційний суд вважає, що стягнення із скаржника в цій справі аліментів на утримання дружини у розмірі 1 / 4 частини усіх його доходів та на утримання дитини у такому самому розмірі (тобто усього 1 / 2 частина доходів скаржника), становитиме надмірний та несправедливий тягар для нього.

Апеляційний суд вважає, що за наведених обставин розумним та справедливим розміром аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дружини, є 1 / 6 частина всіх його доходів щомісячно.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2024 у даній справі в частині визначення розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, слід змінити, визначивши його у розмірі 1 / 6 частини усіх доходів (заробітку) відповідача щомісячно, у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Апеляційна скарга в частині вимоги про скасування рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача судового збору на користь держави задоволенню не підлягає, оскільки документів, які підтверджують підстави звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору відповідно до закону матеріали справи не містять.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку - змінити в частині визначення розміру аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, визначивши його у розмірі 1 / 6 частини усіх доходів (заробітку) відповідача щомісячно.

У решті рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2024 у даній справі - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складено 09.04.2025.

Суддя-доповідач

Судді