Справа № 503/498/25
Провадження № 2-зз/503/2/25
УХВАЛА

08 квітня 2025 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Сердюк Б.С., вивчивши клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

УСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить скасувати арешт, накладений на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.04.2025 року №420531521 на будинок АДРЕСА_1 накладено арешт на підставі ухвали Кодимського районного суду Одеської області від 12.09.2007 року у справі №2-646/07. ОСОБА_1 вказує, що саме він є власником арештованого будинку, а не ОСОБА_2 як зазначено в інформаційній довідці.

Дослідивши заяву про скасування заходів забезпечення позову, матеріали справи №2-646/07, вважаю необхідним повернути заяву у зв`язку з наступним.

З матеріалів справи встановлено, що у провадженні Кодимського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа №2-646/07 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок обману. Ухвалою суду від 12.09.2007 року накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen», 2001 року випуску, д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , яка проживає в с.Писарівка Кодимського району Одеської області, начальнику ДАІ Кодимського РВ ГУМВС України в Одеській області доручено вилучити та забезпечити зберігання автомобіля, а Кодимській державній нотаріальній конторі, Кодимській приватній нотаріальній конторі та 11-му МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області заборонено вчиняти будь-які дії пов`язані з передачею права на управління, відчуженням, зняттям з обліку, перереєстрацією автомобіля.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 25.01.2008 року у вказаній справі в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди відмовлено у повному обсязі. Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 25.01.2008 року скасовано арешт на автомобіль марки «Volkswagen», 2001 року випуску, д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , яка проживає в с.Писарівка Кодимського району Одеської області.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, заявник просить суд скасувати заходи забезпечення позову вжиті судом під час розгляду цивільної справи №2-646/07 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок обману.

Відповідно до ч. 1 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч.1 ст. 42 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст.48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до абз. 4 п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

З матеріалів цивільної справи №2-646/07 вбачається, що сторонами в цивільній справі були: позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 .

Отже, заявник ОСОБА_1 не був учасником цивільної справи №2-646/07, а тому позбавлений права на звернення до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих під час розгляду цивільної справи №2-646/07, в порядку ст. 158 ЦПК України.

Одночасно зазначаю, що ОСОБА_1 не позбавлений права пред`явити відповідний позов про звільнення майна з-під арешту, якщо вважає, що вжитим заходом забезпечення позову порушуються його права, у тому числі як власника майна.

Зі змісту ст. 158 ЦПК України вбачається, що за результатом розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову суд може постановити ухвалу як про скасування заходів забезпечення позову, так і про відмову в скасуванні забезпечення позову.

Подання заяви про скасування заходів забезпечення позову особою, яка не є учасником процесу є по суті не виконання вимог цивільного-процесуального законодавства, а саме ч. 1 ст. 158 ЦПК України.

Частиною 10 статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Тож вважаю за можливе застосувати до заяви про скасування заходів забезпечення позову аналогію закону, що виражається у застосуванні наслідків невідповідності заяви про забезпечення позову ЦПК України до заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 10, 153, 158, 258, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що він не позбавлений права пред`явити відповідний позов про звільнення майна з-під арешту, якщо вважає, що вжитим заходом забезпечення позову порушуються його права.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Б.С. Сердюк