Справа № 161/1931/25
Провадження № 2/161/1700/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Шестерніна В.Д.

за участю секретаря Мельник А.В.

представника позивача - Шульгана Ф.П.

відповідачки ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Кирись Г.Й.

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Шевчук Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Луцької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

встановив:

І.Короткий зміст позовних вимог

29.01.2025 Орган опіки та піклування Луцької міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 01.08.2024 у Службу у справах дітей Луцької міської ради звернулася ОСОБА_3 (баба дітей) та повідомила про напружені відносини у родині її невістки ОСОБА_1 та сина ОСОБА_2 , просила провести з ними профілактичну роботу.

Спеціалістами управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Луцької міської ради за поданням служби у справах дітей у вересні 2024 року проведено оцінку потреб сім`ї ОСОБА_4 та встановлено, що в цій сім`ї наявні ознаки та чинники складних життєвих обставин.

24.09.2024 малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 взяті на облік у службі у справах дітей як такі, що зазнали психологічного насильства та перебувають у складних життєвих обставинах.

Мати ОСОБА_1 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дітей. В грудні 2024 року була притягнута до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. У жовтні 2024 року вона пройшла курс лікування залежностей, однак через деякий час знову почала зловживати спиртними напоями.

Батько ОСОБА_2 систематично вчиняє відносно матері дітей домашнє насильство в присутності самих дітей. В червні 2024 року був взятий на облік на профілактичний облік (в категорії «кривдник») в органі поліції.

Оскільки в сім`ї ОСОБА_4 склалася загрозлива ситуація для життя і здоров`я дітей, то органом опіки та піклування було прийнято рішення про відібрання малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від батьків з подальшим влаштуванням їх до КП «Центр медичної реабілітації та поліативної допомоги дітям» та до Волинського обласного притулку для дітей відповідно.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами батьківських обов`язків Службою у справах дітей Луцької міської ради підготовлений висновок про доцільність позбавлення їх батьківських прав.

Посилаючись на приписи п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, позивач просив суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; передати малолітніх дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування до сімейних форм виховання; стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/3 частки всіх видів заробітку, з кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття, на рахунок дітей в АТ «Ощадбанк».

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 надав пояснення, аналогічні тим, що зазначені у позовній заяві. Додатково пояснив, що рішення органу опіки та піклування дітей було фактично виконане, діти відібрані від батьків, однак, в подальшому відповідачка протиправно забрала меншу дитину додому. З цього приводу орган опіки та піклування звернувся до органу поліції. Просив позовні вимоги задовольнити.

ІІ.Стислий виклад позиції відповідачів

Позиція відповідача ОСОБА_2 .

20.02.2025 представник ОСОБА_2 , адвокат Шевчук Д.О., через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, який мотивувала тим, що відповідач ніколи не втрачав інтересу до своїх дітей, своєчасно з`являвся на виклик до Служби у справах дітей Луцької міської ради для спілкування з приводу ситуації, що склалася, готовий до співпраці в інтересах дітей та категорично заперечує проти позову.

Факт систематичного насилля в сім`ї перебільшено та не підтверджено належними та допустимими доказами. Також не наведено жодних доказів існування загрози для здоров`я та життя дітей. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні адвокат Шевчук Д.О. підтримала заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву, додатково пояснила, що ОСОБА_2 , як батько, готовий працювати в напрямку відновлення повноцінних сімейних відносин.

Позиція відповідачки ОСОБА_1 .

17.03.2025 ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, який мотивувала тим, що діти перебували під її опікою, були доглянуті, забезпечені продуктами харчування, в квартирі прибрано. Вихованням і доглядом за ними, крім неї, ніхто не займається. Будь-якої потреби відбирати дітей у неї не було, оскільки жодної загрози для їх життя та здоров`я не існувало. Дочка не погоджувалася залишати сім`ю і була розлучена з нею (сім`єю) всупереч її (дитини) бажанню. Обставини свідомого умисного ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків не доведені. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 пояснила, що дуже любить своїх дітей та усвідомлює, що її поведінка не відповідала інтересам дітей. Вказала, що почала вживати алкоголь після народження сина ОСОБА_8 , оскільки в неї не було жодної підтримки та допомоги від чоловіка. Пройшла курс лікування від алкогольної залежності і з моменту відібрання дітей вона алкогольні напої не вживає. На даний час стосунки з колишнім чоловіком покращилася. Підтвердила обставину, що забрала сина ОСОБА_8 додому, попри наявність рішення органу опіки та піклування про відібрання дитини. Просила суд не позбавляти її батьківських прав.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 , адвокат Кирись Г.Й., підтримала заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою суду від 31.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою від 24.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

01.04.2025 суд проголосив скорочене рішення по суті спору.

ІV.Фактичні обставини справи

Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.05.2014 та серії НОМЕР_2 від 29.07.2023, а.с. 6-7).

Заочним рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 19.12.2024 у справі №155/1734/24 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 11.07.2009, був розірваний (а.с. 106-107).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2024 у справі №161/17992/24 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.09.2024 та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 108-109).

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах, були взяті на облік як такі, що зазнали психологічного насильства (наказ Служби у справах дітей Луцької міської ради №49 від 24.09.2024 та №50 від 24.09.2024, а.с. 18-19).

26.12.2024 Виконавчий комітет Луцької міської ради прийняв рішення №779-1 «Про відібрання малолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_5 » (а.с. 25), згідно якого у зв`язку з тим, що у сім`ї ОСОБА_4 склалася загрозлива ситуація для життя та здоров`я малолітніх дітей вирішено відібрати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від батьків та направити дітей до КП «Центр медичної реабілітації та поліативної допомоги дітям» та до Волинського обласного притулку для дітей відповідно.

Діти були фактично відібрані від батьків. На даний час старша дитина ОСОБА_5 перебуває у Волинському обласному притулку для дітей, а менша дитина ОСОБА_6 , перебуває з батьками за адресою їх місця проживання, оскільки мати дитини після завершення лікування в інфекційній лікарні забрала його додому (ці обставини визнали сторони спору, ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у періоди з 07.10.2024 по 14.10.2024 та з 14.01.2025 по 24.01.2025 у Центрі терапії залежностей КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» з діагнозами «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни без ускладень» та «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності» відповідно (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №5712/ЦТЗ від 14.10.2024, а.с. 22, довідка КП «ВОПЛ м. Луцька» №810/2-05.25 від 24.01.2025, а.с. 89).

В акті обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_4 від 22.11.2024 (а.с. 23) зазначено таке: відповідачі з дітьми проживають за адресою: АДРЕСА_1 (3-кімнатна квартира); умови проживання задовільні, в помешканні зроблено косметичний ремонт, санітарний стан житла відповідає нормі, матір з дітьми займає одну кімнату, в якій є розкладний диван, дитяче ліжечко, однак, мало вільного простору; діти забезпечені одягом, продуктами харчування відповідно до вікових потреб; діти мають місце для навчання та відпочинку. Між батьками існують напружені та конфліктні відносини, батько вчиняє насильство щодо матері у присутності дітей, не надає коштів на утримання дітей. Бабуся дітей втручається у сімейні справи.

ОСОБА_5 навчається у Луцькому ліцеї №10 з першого класу. Систематично відвідує ліцей, пропусків уроків без поважних причин немає. Учениця має навчальні досягнення достатьного та середнього рівнів. Виховується у повній сім`ї. Проживає разом із батьками, бабусею, дідусем, дядьком та його сім`єю. Матір ОСОБА_1 відвідує батьківські збори, систематично спілкується із класоводом по телефону. Зі слів дитини, батько допомагає їй у виконанні домашніх завдань. Учениця харчувалася у шкільній їдальні, гроші на харчування передавала мати (лист КЗ «Луцький ліцей №10», а.с. 78).

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП (справи №161/14970/24, №161/20933/24, №161/23263/24).

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (справи №161/9768/24, №161/11283/24).

За час перебування малолітньої ОСОБА_5 в притулку її неодноразово відвідувала мати ОСОБА_1 (06.01.2025, 28.01.2025, 02.02.2025, 20.02.2025, 06.03.2025, 11.03.2025). Дитина в закладі почувається комфортно, однак, коли приїжджає мама чи бабуся, то плаче і каже, що хоче додому (лист Волинського обласного притулку для дітей №48 від 13.03.2025, а.с. 97).

Служба у справах дітей Луцької міської ради вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно їхніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 » №8 від 08.01.2025, а.с. 5).

Малолітня ОСОБА_5 пояснила, що любить і маму і тата, і меншого брата та хоче жити разом з ними, а не в дитячому притулку (думка дитини заслухана в судовому засіданні 01.04.2025).

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що звернулася в Службу у справах дітей Луцької міської ради з скаргою, насамперед, з метою проведення профілактичної бесіди з її невісткою та сином (оскільки між ними виникли напружені і конфліктні відносини), а не для того, щоб їх позбавляли батьківських прав відносно дітей (її внуків). Невістка завжди була хорошою матір`ю, однак, останній час через зловживання алкоголем недостатньо уваги приділяла дітям. Після того, як дітей відібрали, то невістка взагалі перестала вживати алкоголь, зрозуміла свою провину і зробила висновки. Щодо батька дітей (сина свідка), то їй взагалі незрозуміло чому ставиться питання про позбавлення його батьківських прав, адже він любить дітей, приділяє їм увагу, фінансово утримує сім`ю (показання свідка в судовому засіданні 31.03.2025). На даний час відносини в сім`ї її сина та невістки є хорошими, навіть попри те, що шлюб між ними розірвано. Вони мають спільний побут та бюджет, займаються вихованням дітей.

V.Мотиви суду та застосоване законодавство

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.021991 №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, відповідно до пунктів 2, 4 даної статті мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №553/2563/15-ц).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду від 06.05.2020 у справі№ 753/2025/19).

Верховний Суд у постанові від 11.03.2020 у справі №638/16622/17 зробив висновок, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 26.07.2021 року у справі №638/15336/18, від 07.02.2022 у справі №759/3554/20, від 10.11.2023 у справі №401/1944/22, від 15.11.2023 у справі №932/2483/21, від 23.10.2024 у справі №464/2040/23).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, має оціночний характер, залежить від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 12.02.2024 у справі №202/1931/22, від 28.02.2024 у справі № 303/4697/22, від 23.10.2024 у справі №464/2040/23).

У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.

Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23.10.2024 у справі №464/2040/23).

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який суд може йти лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості матері або батька як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Відповідачі, як батьки, брали участь у вихованні дітей не достатньою мірою. Тривалий час їх поведінка була неправомірною, мала негативний вплив на розвиток і виховання дітей і навіть становила загрозу для їх фізичного і психічного здоров`я. Мати зловживала алкоголем та не виконувала обов`язки щодо виховання дітей, за що неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Батько вчиняв домашнє насильство відносно матері дітей в їх присутності, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. В зв`язку з цим суд вважає за необхідне попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов`язків.

Суд не погоджується з висновком органуопіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки він має рекомендаційний характер і спростовується фактичними обставинами життя цієї конкретної сім`ї. Зокрема, суд врахував думку старшої дитини, яка бажає проживати з мамою, татом та братом, а не в дитячому притулку, взяв до уваги зміну поведінки відповідачів після відібрання у них дітей органом опіки та піклування. Так, мати перестала зловживати алкольними напоями, регулярно відвідувала старшу дитину протягом всього часу її перебування в дитячому притулку. Нових фактів вчинення батьками правопорушень не зафіксовано.

Батьки не втратили інтерес до дітей, про що свідчить як факт заперечення ними позовних вимог в цій справі, так і окремо поведінка матері, яка, попри наявність рішення органу опіки та піклування про відібрання меншої дитини, відмовилася його виконувати і після завершення лікування дитини забрала її додому.

Суд вважає, що сім`я відповідачів не може вважатися непридатною або неблагополучною до такої міри, щоб виправдати розірвання зв`язку дітей із батьками. Натомість, якраз збереження такого зв`язку і буде відповідати якнайкращим інтересам дітей.

Обставини свідомого, умисного ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей або інші обставини, які могли б бути підставою позбавлення її батьківських прав, не доведені. Гостра соціальна необхідність в застосуванні такого крайного заходу впливу відсутня.

Отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Луцької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін та інших учасників справи:

Позивач: Виконавчий комітет Луцької міської ради; місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 21; код в .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Дата складення повного рішення суду - 04.04.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін