КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/8425/15 Головуючий у І інстанції - Кошель Л.М.
апеляційне провадження №22-з/824/483/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

установив:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до Білоцерківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Просив суд, визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом двох місяців з дня вступу рішення суду в законну силу.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2015 року зазначений вище позов задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом двох місяців з дня вступу рішення суду в законну силу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2015 року скасовано і ухвалено по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1850,72 грн. судових витрат за подання апеляційної скарни.

10 березня 2025 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Козачкова В.Л. до Київського апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій просив ухвалити додаткове рішення у даній справі, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вимог заяви зазначив, що в апеляційній скарзі апелянт повідомляв про те, що у зв`язку з розглядом справи очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн., про що суду будуть надані підтверджуючі докази.

Разом з тим, до винесення рішення апеляційним судом, він повідомляв суд про те, що протягом встановленого процесуального строку буде подана заява про ухвалення додаткового рішення з підтверджуючими понесення судових витрат доказами.

Отже, у зв`язку з апеляційним розглядом даної справи ОСОБА_1 поніс 30000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення судових витрат, колегія суддів вважає, що вказану заяву слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини 1-2 ст. 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1 та 2 ст. 2 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Обміркувавши викладене, з урахуванням принципу розумності, суд зауважує, що:

у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21, провадження №61-4799св23

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, що переглядається: представник ОСОБА_1 - адвокат Козачков В.Л. в апеляційній скарзі на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2015 року зазначав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції складається, у тому числі, з витрат на професійну правничу допомогу (орієнтовно 30000 грн.).

Відповідні докази будуть надані до суду у встановлений ЦПК України термін.

10 березня 2025 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Козачкова В.Л. про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 30000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 - адвокатом Козачковим В.Л. подані копії наступних документів: Договір №43 від 08 листопада 2024 року про надання правничої допомоги, додаткова угода №1 від 08 листопада 2024 року до договору про надання правничої допомоги№43 від 08 листопада 2024 року, акт приймання-передачі від 25 лютого 2025 року, детальний опис та розрахунок витрат на правничу допомогу від 25 лютого 2025 року, рахунок на оплату №6 від 25 лютого 2025 року, платіжна інструкція №2PL316588 від 28 лютого 2025 року про оплату ОСОБА_1 30000 грн. за надання правничої допомоги адвокату Козачкову В.Л.;

обґрунтувань поважності причин не подання зазначених вище доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, заява представника ОСОБА_1 - адвоката Козачкова В.Л. не містить.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Козачкова В.Л. про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Керуючись статтями 246, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення-відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 02 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба