Справа №464/1701/25
пр.№ 2/464/1208/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Чорна С.З.,

за участі секретаря судових засідань Сенюга М.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

за участю :

педставника відповідача ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до відповідачки ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) з позовною заявою в якій просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в спілкуванні з сином ОСОБА_5 засобами телефонного та інтернет зв`язку. Визначити ОСОБА_1 можливість брати сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і проводити з ним час за місцем проживання позивача на час відпусток згідно з наказом командира військової частини про відпустку. Зобов`язати ОСОБА_2 на вимогу позивача надавати інформацію про стан здоров`я дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

08.04.2025 від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила,що залишення цього позову без розгляду та подання позову 08.04.2025 року до того ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав з тою самою квитанцією про сплату судового збору є зловживанням процесуальними правами.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чиінтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якимиіншими міркуваннямив судовомупроцесі.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

У п. 3 ч.2 ст.44 ЦПК передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч.3 ст. 44 ЦПК).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.4 ст. 44 ЦПК).

Зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободправосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність

Відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 144 ЦПК України заходом процесуального примусу, крім іншого, є штраф.

Положеннями ст. 148 ЦПК України регламентовано підстави для застосування судом процесуального примусу у вигляді штрафу, а також його розміри, залежно від суті зловживання процесуальними правами учасником провадження, його тривалості та

обставин конкретної справи.

Визначених частиною 2 ст.44 ЦПК України дій, які кваліфікуються як зловживання процесуальними правами не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Наведені у клопотанні представника відповідача обставини не є такими, що свідчать про те, що дії позивача суперечать завданню цивільного судочинства та мають бути визнані зловживанням процесуальними правами.

Згідно з п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача ОСОБА_4 слід задоволити, оскільки відповідно до ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а право позивача на залишення позову без розгляду передбачене п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 257, ст. ст. 260, 261, 353, 354 ЦПК України,суд.,-

п о с т а н о в и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 11 квітня 2025 року.

Суддя Чорна С.З.