УХВАЛА

03 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 761/3997/24

провадження № 61-4237ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кононенка Олега Івановича на постанову Київського апеляційного суду

від 25 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» (далі - ДУ «ГМКЦ МВС України»), в якому просила суд:

- скасувати наказ № 272 о/с від 20 грудня 2023 року, винесений начальником ДУ «ГМЦ МВС України», про звільнення ОСОБА_1 , головної медичної сестри адміністративно-управлінського персоналу, у зв`язку із закінченням строку трудового договору, на підставі пункту другого статті 36 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головної медичної сестри адміністративно-управлінського персоналу ДУ «ГМЦ МВС України» з 31 грудня 2023 року;

- стягнути з ДУ «ГМЦ МВС України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 січня 2024 року по день ухвалення судового рішення з відрахуванням обов`язкових виплат та платежів з цієї суми.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого

2025 року, позов ОСОБА_1 до ДУ «ГМЦ МВС України» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без задоволення.

02 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кононенко О. І. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року (надійшла до суду 02 квітня 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просив суд скасувати оскаржуване судове рішення, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У постанові Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року зазначено, що дата виготовлення повного тексту постанови 28 лютого 2025 року, отже останній тридцятий день на касаційне оскарження припадає на 31 березня 2025 року (понеділок).

Представник заявника звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою

02 квітня 2025 року, тобто з пропуском строку подачі касаційної скарги.

У касаційній скарзі представник заявника вказав, що копію оскаржуваної постанови отримав 02 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд», однак, не заявив клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Оскільки, представником заявника не заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідного клопотання.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

У касаційній скарзі представник заявника просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року.

Отже, представнику заявника необхідно повідомити суд, чи оскаржує він рішення суду першої інстанції, зважаючи на те, що оскаржуваною постановою апеляційного суду рішення суду першої залишено без змін.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну представника ОСОБА_1 - адвоката Кононенка Олега Івановича на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць