Справа №442/9013/24
Провадження №2/442/114/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

01 квітня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі :

головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Консалтинг Захід», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про визнання недійсними договорів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним:

- договір про відступлення права вимоги №05-11/ФК-20, укладений 05 листопада 2020 року між ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» та ТзОВ «Фінанс консалтинг захід»;

- договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладений 06 листопада 2020 року між ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» та ТзОВ «Фінанс консалтинг захід», нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В., зареєстрований в реєстрі за №1079.

В обґрунтування позову покликається на те, що 05 листопада 2020 року між ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» (надалі Цедент) та ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» (Цесіонарій) було укладено договір про відступлення права вимоги №05-11/ФК-20, згідно пункту 1.1. якого, на умовах визначених договором, Цедент передає, а Цесіонарій приймає право вимоги за договорами про надання споживчого кредиту №0 від 12.04.2007 р., №0 від 13.09.2007 р., №0 від 13.09.2007р., укладеними між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , кредитором за якими є Цедент на підставі договору факторингу №28-02/УФС від 28 лютого 2020 року.

Відповідно до п.1.4. договору відступлення права вимоги за кредитним договором здійснюється на умовах оплати Цесіонарієм Цеденту вартості відступлених прав вимоги у порядку, визначеному розділом 2 цього Договору.

Згідно з п.п. 2.1., 2.2. права вимоги за цим договором, вказаним у пункті 1.1. цього договору, вважаються переданими з моменту сплати Цесіонарієм Цеденту суми, визначеної в п.2.2.цього договору, а саме - вартість права вимоги, що відступається, становить 1000 гривень без ПДВ.

06 листопада 2020 року між між ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» (надалі Цедент) та ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» (Цесіонарій) було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В., зареєстрований в реєстрі за №1079. Відповідно до п.1. договору за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором про відступлення права вимоги №05-11/ФК-20 від 05 листопада 2020 року, укладеного між Первісним іпотекодержателем і Новим іпотекодержателем, первісний Іпотекодержатель відступає Новому іпотекодержателю належні первісному іпотекодержателю права вимоги до іпотекодавця ОСОБА_1 за договором іпотеки нежитлового приміщення, посвідченим 13 вересня 2007 року Спариняк Л.В. приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу за реєстровим №1421 з усіма змінами та доповненнями та за договором наступної іпотеки нежитлового приміщення, посвідчений 12 квітня 2007 року Спариняк Л.В. приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу за реєстровим №604 з усіма змінами та доповненнями.

Попередньо, цедент по оспорюваних правочинах - ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» набув право вимоги відповідно до договору факторингу №28-02/УФС від 28 лютого 2020 року, за яким ТзОВ «Позика» фактор уступив право вимоги за плату ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» за договорами про надання споживчого кредиту №0 від 12.04.2007 р., №0 від 13.09.2007 р., №0 від 13.09.2007р., укладеними між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 .

Первинним кредитором позивача ОСОБА_1 був ПАТ «УкрСиббанк».

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.04.2010 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, з відповідача стягнуто в користь банку 583933,07грн. - заборгованості по кредитних договорах №0 від 12.04.2007 року, №0 від 13.09.2007р., №0 від 13.07.2007р., №0 від 10.07.2008р. Дії вказаних кредитних договорів достроково припинено за ініціативою банку, у зв`язку з стягнення всієї суми заборгованості в т.ч. і суми кредиту достроково.

06.10.2010 було видано виконавчий лист у справі № 2-789/10 про стягнення з ОСОБА_1 в користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитних договорах №0 від 12.04.2007 року - 185251,22грн., №0 від 13.09.2007р. - 154045,28грн., №0 від 13.09.2007р. -1694,96грн., №0 від 10.07.2008р. -242941,28грн., всього заборгованості 583933,07грн. та 1820 грн. сплачених судових витрат.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду по справі №442/1635/17 від 20.03.2017 року замінено сторону виконавчого провадження Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» у справі № 2-789/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

15 травня 2020 року старшим державним виконавцем Дрогобицького МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федурко Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.05.2020 року ВП №62076939 та постанову про заміну сторони виконавчого провадження від 15.05.2020 року по ВП 62076939. З постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.05.2020 року вбачається, що підставою для відкриття виконавчого провадження була заява стягувача розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа №2-789/2010 від 23.10.2010 року, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитних договорах №0 від 12.04.2007 року - 185251,22грн., №0 від 13.09.2007р. - 154045,28грн., №0 від 13.09.2007р. -1694,96грн., №0 від 10.07.2008р. - 242941,28грн., всього заборгованості 583933,07грн. та 1820 грн. сплачених судових витрат.

15.05.2020 року ст.державним виконавцем Федурко Н.В. винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, з якої вбачається, що на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду по справі №442/1635/17 замінено стягувача з ПАТ «Укрсиббанк» на ТзОВ «Фінансова компанія «Позика» на підставі ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

В межах даного виконавчого провадження №62076939 було незаконно продано на електронних торгах іпотечне нерухоме майно, а саме згідно протоколу №503612 проведення електронних торгів від 25.06.2020 року, за лотом №435575 - іпотека - нежитлове приміщення літ. Г-1, загальною площею 336,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , продано за ціною 375066грн., переможець торгів ОСОБА_2 ; згідно протоколу №503614 проведення електронних торгів від 25.06.2020 року, за лотом №435936 - іпотека - нежитлове приміщення літ. Е-1, загальною площею 258,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 продано за ціною 399714грн., переможець торгів ОСОБА_3 . Тобто на момент укладення оспорюваних правочинів іпотечне майно вже було реалізовано на електронних торгах, внаслідок чого на рахунок Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС поступили кошти в сумі 735972 (сімсот тридцять п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят дві) гривні при наявності боргу згідно виконавчого листа у сумі 583933,07грн. та 1820 грн. Ці кошти були перераховані не стороні виконавчого провадження - ТзОВ ФК «Позика», а позивачу по первісному позову ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» 17 листопада 2020 року.

Позивачем ОСОБА_1 оспорюються вказані договори купівлі-продажу на електронних торгах від 25.06.2020 року (справа №442/7364/20). Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 11.03.2024 позов задоволено частково, визнано недійсними договори купівлі-продажу нежитлових приміщень на електронних торгах, які відбулися 25.09.2020 року, оформлених протоколом №503612 проведення електронних торгів від 25.09.2020 року, за лотом №435575 - предмет продажу - іпотека - нежитлове приміщення літ. Г-1, загальною площею 336,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 продано за ціною 375066грн., переможець торгів ОСОБА_2 та протоколом №503614 проведення електронних торгів від 25.09.2020 року, за лотом №435936 предмет продажу - іпотека - нежитлове приміщення літ. Е-1, загальною площею 258,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 продано за ціною 399714грн., переможець торгів ОСОБА_3 , в решти позовних вимог відмовлено. Вказане рішення після перегляду в апеляційному 24.09.2024 року вступило в законну силу.

Вказаний вище оспорюваний договір про відступлення права вимоги №05-11/ФК-20 від 05 листопада 2020 року, укладений між - ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» та ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» містить ознаки договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги). За умовами цього договору фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі грошової вимоги цієї особи - ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» до третьої особи - відповідача ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» згідно п.2.1.1 договору.

Оспорюваний договір за своєю юридичною природою є договором факторингу, не зважаючи на його назву - договір про відступлення права вимоги. Уступка права вимоги оспорюваного у цій справі договору не змінює його правової природи.

Оскільки факторинг визначено кредитною операцією у пункті 3 частини першої статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вимоги до такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Таким чином, фактор для надання фінансових послуг повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

ТОВ «Фінанс консалтинг захід» не є фінансовою установою у контексті норм Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка може надавати фінансові послуги у формі факторингу, тому це товариство не може бути суб`єктом таких правовідносин. Тому спірний договір відступлення права вимоги від 05.11.2020 року підлягає визнанню недійсним, так як і договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 06 листопада 2020 року, укладений між ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» та ТзОВ «Фінанс консалтинг захід», який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В., зареєстрований в реєстрі за №1079, оскільки цей правочин є похідним від договору про уступку права вимоги №05-11/ФК-20 від 05 листопада 2020 року.

Вказаним оспорюваним правочином порушуються права позивача як боржника по кредитних зобов`язаннях та іпотекодавця по договорах іпотеки, укладених в забезпечення виконання зобов`язань за договорами про надання споживчого кредиту №0 від 12.04.2007 р., №0 від 13.09.2007 р., №0 від 13.09.2007р., укладеними між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 .

Крім того, відповідач ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» пред`являє вимоги майнового характеру до позивача ОСОБА_1 щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних в сумі 330620,57грн. як новий кредитор за договорами про надання споживчого кредиту №0 від 12.04.2007 р., №0 від 13.09.2007 р., №0 від 13.09.2007р., укладеними між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , право по яких він нібито набув на підставі оспорюваного договору про уступку права вимоги.

Позивач вважає, що відповідач ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» не набув прав нового кредитора по вказаних кредитних договорах, так як оспорювані правочини не відповідають вимогам закону, оскільки наступна передача права вимоги фактором третій особі - юридичній, може відбуватися при умові, що ця юридична особа - в даному випадку ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» була включена до переліку фінансових установ та має відповідну ліцензію.

ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» на момент вчинення оспорюваних правочинів не включено до переліку фінансових установ, тобто не є фінансовою установою включеною до Державного реєстру фінансових установ.

Представник позивача адвокат Шемеляк Г.Т. просила проводити розгляд справи у її відсутності, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, причин своєї неявки не повідомили. Судом було вжито належних заходів задля виклику відповідачів в судове засідання з розгляду даної справи по суті шляхом надсилання поштової кореспонденції, а відтак, суд вважає останніх належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України).

Згідно з статтями 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави, тобто відповідно до ст.1077 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 05 січня 2024 року по справі №442/6239/20, в якій одним з відповідачів є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс консалтинг захід» за позовом про визнання недійсним договору відступлення права вимоги, суд касаційної інстанції встановив наступні обставини: «суди не врахували, що наступне відступлення фактором (ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») права вимоги до боржника (ОСОБА_1 ) третій особі (ТОВ «Фінанс консалтинг захід») відповідно до імперативної норми частини другої статті 1083 ЦК України повинно було відбуватись на підставі договору факторингу з додержанням положень статті 1077 України, зокрема, щодо того, що право вимоги може бути передане лише фінансовій установі. При цьому, відступлення права вимоги за оспорюваним договором всупереч нормам статті 1077 ЦК України відбулось юридичній особі, яка не є фінансовою установою, тому такий договір є недійсним відповідно до частини першої статті 203 ЦК України. За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 26 травня 2017 року № 26.05.17-ДГ, укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» і ТОВ «Фінанс консалтинг захід». Вказані обставини у відповідності до ст.82 ч.4 ЦПК України мають преюдиційне значення для даної справи і не потребують додаткового доказування.

Як вбачається з матеріалів справи 05 листопада 2020 року між ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» (надалі Цедент) та ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» (Цесіонарій) було укладено договір про відступлення права вимоги №05-11/ФК-20, згідно пункту 1.1. якого, на умовах визначених договором, Цедент передає, а Цесіонарій приймає право вимоги за договорами про надання споживчого кредиту №0 від 12.04.2007 р., №0 від 13.09.2007 р., №0 від 13.09.2007р., укладеними між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , кредитором за якими є Цедент на підставі договору факторингу №28-02/УФС від 28 лютого 2020 року.

06 листопада 2020 року між між ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» (надалі Цедент) та ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» (Цесіонарій) було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В., зареєстрований в реєстрі за №1079. Відповідно до п.1. договору за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором про відступлення права вимоги №05-11/ФК-20 від 05 листопада 2020 року, укладеного між Первісним іпотекодержателем і Новим іпотекодержателем, первісний Іпотекодержатель відступає Новому іпотекодержателю належні первісному іпотекодержателю права вимоги до іпотекодавця ОСОБА_1 за договором іпотеки нежитлового приміщення, посвідченим 13 вересня 2007 року Спариняк Л.В. приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу за реєстровим №1421 з усіма змінами та доповненнями та за договором наступної іпотеки нежитлового приміщення, посвідчений 12 квітня 2007 року Спариняк Л.В. приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу за реєстровим №604 з усіма змінами та доповненнями.

Суд вважає, що оспорювані договори слід визнати недійсними з тих підстав, що відповідно до договору факторингу №28-02/УФС від 28 лютого 2020 року ТзОВ «Позика» фактор уступив право вимоги за плату ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» за договорами про надання споживчого кредиту №0 від 12.04.2007 р., №0 від 13.09.2007 р., №0 від 13.09.2007р., укладеними між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 і тому наступне відступлення фактором - ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» третій особі - відповідачу ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» мало б відбуватись на підставі договору факторингу з додержанням положень статті 1077 України, тобто право вимоги може бути передане лише фінансовій установі.

Відповідач ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» не є фінансовою установою, тому оспорювані договори відповідно ст.203 ЦК України слід визнати недійсними. Такий правовий висновок наданий у постанові Верховного Суду від 05 січня 2024 року по справі № 442/6239/20 і підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги №05-11/ФК-20, укладений 05 листопада 2020 року між ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» та ТзОВ «Фінанс консалтинг захід».

Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладений 06 листопада 2020 року між ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» та ТзОВ «Фінанс консалтинг захід», нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В., зареєстрований в реєстрі за №1079.

Стягнути в рівних частинах з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Консалтинг Захід» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» по 605,60 грн. судового збору в користь ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 02.04.2025.

Сторони :

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Консалтинг Захід», , юридична адреса: вул. Верхрадського, 1, кв.6, м.Дрогобич Львівської області.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт», , юридична адреса: вул. Артема, 37-41, м.Київ, 04053.

Суддя А.П. Хомик