ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2515/25 Справа № 206/3614/24 Суддя у 1-й інстанції - Плінська А. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визначення місця проживання неповнолітнього, встановлення піклування,

- за апеляційною скаргою Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради,

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року,

- за апеляційною скаргою Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради,

на окрему ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

20.06.2024 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визначення місця проживання неповнолітнього, встановлення піклування, в якому позивач просила:

- визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з бабою ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття;

- встановити піклування над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до його повноліття та призначити піклувальника ОСОБА_1 .

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2024 року роз`єднані позовні вимоги усправі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визначення місця проживання неповнолітнього, стягнення аліментів тавстановлення піклування.

Виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визначення місця проживання неповнолітнього, встановлення піклування.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визначення місця проживання неповнолітнього відмовлено.

Призначено ОСОБА_1 , піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Окремою ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року звернуто увагу Національної соціальної сервісної служби на системні проблеми, пов`язані з пасивною поведінкою органів опіки та піклування щодо залишення неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена батьківського піклування внаслідок смерті матері та виїзду за межі країни батька на невизначений період, не встановлення його міста знаходження, зокрема Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування.

Звернуто увагу органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради на необхідність належного виконання обов`язків.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

13.12.2024 рокувід Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської радинадійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування окремої ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування. Відповідач ОСОБА_3 є батьком неповнолітнього ОСОБА_2 , а тому має право перед іншими особами на виховання дитини.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Відповідач ОСОБА_3 не позбавлений батьківських прав, тому дитина не набула статусу дитини, що позбавлена батьківського піклування, а тому не має підстав для ухвалення подання на піклування за неповнолітнім іншою особою.

27.12.2024 рокувід Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської радинадійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування.

Відповідно до положення статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти.

Неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не є дитиною-сиротою та не є дитиною, що має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а тому за загальними правилами не має підстав для встановлення над ним піклування та призначення піклувальника.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради Водиєва Н.В. доводи апеляційних скарг на рішення та окрему ухвалу суду підтримала.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.192, 194), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

Батьками неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 8 січня 2008 року.

ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30 травня 2024 року.

Відповідно до акту комісії , посвідченої головою квартального комітету №5, від 5 червня 2024 року ОСОБА_2 з 2007 року і по теперішній час постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З грудня 2023 року ОСОБА_2 постійно проживав з бабусею і матір`ю, а після смерті матері лише з бабусею. Батько участі у вихованні та утриманні сина не приймає.

ОСОБА_1 доводиться ОСОБА_5 бабусею та є матір`ю ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої.

ОСОБА_2 є студентом Дніпровського фахового коледжу енергетичних та інформаційних технологій з 1 вересня 2023 року, що підтверджується характеристикою навчального закладу.

Як слідує з листа Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 4 жовтня 2024 року №19-68078/18/24-вих ОСОБА_7 виїхав з України 28 липня 2024 року та станом на 4 жовтня 2024 року до країни не повертався.

Також ті обставини, що ОСОБА_2 проживає з бабусею, а батько участі у вихованні та утриманні сина не приймає підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_11 , через смерть матері та виїзд батька за кордон позбавлений батьківського піклування, тож за таких обставин, необхідне з метою захисту прав дитини призначити піклування над неповнолітнім, призначивши ОСОБА_1 , яке має власне житло, піклувальником над ОСОБА_2 .

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦК України, Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 243 СК України опіка,піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми,позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 виїхав з України 28 липня 2024 року та станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 до країни не повертався. Мати ОСОБА_2 померла. Таким чином ОСОБА_11 фактично залишився на тривалий час без батьківського піклування. ОСОБА_2 неодноразово звертався до органів Пенсійного фонду України щодо призначення йому пенсії по втраті годувальника, однак в цьому йому було відмовлено рішеннями по причині подання заяви неповнолітнім заявником, оскільки така заява може подаватись батьками, законними представниками, представниками закладів (органи опіки та піклування) (рішення від 14.06.2024 року та від 15 жовтня 2024 року). Тобто фактично ОСОБА_11 на тривалий час залишився як без батьківського піклування, так і без засобів до існування. Як пояснили в судовому засіданні позивачі, вони живуть та харчуються на бабусину пенсію, розмір якої незначний.

Верховним Судом оприлюднений аналіз судової практики «Формалізм та надмірний формалізм: особливості адміністративного судочинства», в якому визначені терміни.

Так:

Формалізм це, здебільшого, позитивне оціночне поняття, яке означає обов`язок всіх суб`єктів (суд, учасники судового процесу, суб`єкт владних повноважень) дотримуватися процедур, визначених законодавством, нехтування якими призводить до суттєвих негативних наслідків

Надмірний формалізм це, здебільшого, негативне оціночне поняття, яке означає безумовну вимогу дотримуватися процедур, визначених законодавством, у ситуації, за якої негативні наслідки поступаються принципу розумності (доцільності, раціональності).

Неповнолітній ОСОБА_11 не має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а тому за загальними правилами (формально) не має підстав для встановлення над ним піклування та призначення піклувальника.

Але мати неповнолітнього ОСОБА_12 померла, а батько виїхав з України 28 липня 2024 року.

ОСОБА_11 не має статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, але реально він є дитиною, що позбавлена батьківського піклування.

При таких обставинах Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради припустився до надмірного формалізму, тобто до безумовної вимоги дотримуватися процедур, визначених законодавством, у ситуації, за якої негативні наслідки поступаються принципу розумності (доцільності, раціональності).

А тому призначення ОСОБА_1 піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є запорукою захисту прав неповнолітнього та відповідає його інтересам.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга на рішення не підлягає задоволенню.

Щодо апеляційної скарги на окрему ухвалу.

Відповідно до положень статті 262 ЦПК України, у разі виявлення порушень законодавства суд може поставити окрему ухвалу для усунення виявлених порушень та притягнення винних осіб до відповідної відповідальності.

Варто зазначити, що Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради хоч й допустив надмірний формалізм у питанні направлення до суду відповідного подання для призначення піклувальника над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але діяв у своєї компетенції, за межі якої не вийшов.

При таких обставинах апеляційна скарга на окрему ухвалу підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради на окрему ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року задовольнити.

Окрему ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2024 року скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 01.04.2025 року.

Судді: