Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/85/25
Провадження № 2/528/223/25
10 квітня 2025 року м. Гребінка
Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Вітківського М.О.,
при секретарі Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка без технічної фіксації засобами в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг,
в с т а н о в и в:
27 січня 2025 року позивач звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить: стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 41 900,00 грн., що є еквівалентом $1000. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за подання позовної заяви.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17.07.2024 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір №17/07/2024-02 про надання консультаційних послуг для отримання дозволу на в`їзд до США за програмою «Uniting for Ukraine».
Умовами договору передбачалось, що відповідач зобов`язується надати консультаційні послуги, результатом яких є отримання позивачем документа «Travel Authorization». Позивач здійснив передоплату у розмірі 41 900,00 грн., що є еквівалентом $1000, що підтверджується відповідною квитанцією.
Позивач зазначає, що до кінця строку дії договору (18.11.2024) відповідач не виконав своїх зобов`язань - документ «Travel Authorization» не було отримано. Відповідно до п. 4.6. договору, у разі невиконання зобов`язань відповідач зобов`язаний повернути передоплату протягом 30 календарних днів після отриманої письмової вимоги.
20.11.2024 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про повернення коштів. 09.12.2024 лист з вимогою був повернутий відповідачу за закінченням встановленого режиму зберігання. Станом на 25.01.2025 кошти повернуті не були.
В зв`язку з тим, що відповідач добровільно не бажає повертати кошти, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
11 лютого 2025 року відділом ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, на запит суду щодо доступу до персональних даних, надано довідку про те, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.21)
Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 13.02.2025 року відкрито спрощене позовне провадження за вищевказаною позовною заявою і призначено судове засідання з викликом сторін на 10.03.2025 о 10-00 год. Встановлено відповідачу строк для подання до суду заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. (а.с.22,23)
10.04.2025 року в судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, він належним чином сповіщений про день і час розгляду справи, через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи провести без його участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
В судові засідання призначені на 10.03.2025, 19.03.2025, 02.04.2025, 10.04.2025 відповідач не з`явився, відзиву не подавав. За зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , судова кореспонденція відповідачем не отримана, конверти повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с.28,49)
Крім того, відповідач викликався до суду шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Судової влади України оголошення про виклик до Гребінківського районного суду Полтавської області. Від нього не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи.
З огляду на положення ст.128 ЦПК України, він вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час розгляду справи.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Враховуючи подану заяву позивача про розгляд справи у його відсутність та повторну неявку відповідача в судове засідання, суд розглядає справу з урахуванням положень ч.2 ст.247 ЦПК України.
За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Згідно ухвали суду від 10.04.2025 року суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
17.07.2024 року між ОСОБА_1 (далі-замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі - виконавець) укладено договір про надання послуг № 17/07/2024-02 (надалі - договір).
Відповідно до п. 1. Договору, згідно із даним договором, виконавець зобов`язується надати замовнику за оплату передбачену п. 4.2., консультаційні послуги з питань отримання права на в`їзд до США за програмою «Uniting for Ukraine».
Пакет послуг, який передається виконавцем замовнику за цим договором включає такі послуги: Проведення переговорів з потенційним спонсором щодо подачі заявки на запрошення замовника до США за програмою «Uniting for Ukraine»; Консультування щодо підготовки пакету документів замовника; Консультаційні послуги з подачі Форми І-134А на офіційному сайті USCIS; Передача замовнику дозволу на в`їзд до США (Travel Authorization).
Відповідно до п. 4.2 Договору, вартість послуг становить: 209 500 (двісті дев`ять тисяч п`ятсот) грн., що є еквівалентом 5000 (п`ять тисяч) доларів США.
Вартість сплачується двома платежами. Передоплата від 17.07.2024 в розмірі 41 900 (сорок одна тисяча дев`ятсот) гривень, 00 копійок, що є еквівалентом $1000, сплачується в момент підписання договору. Доплата 167 600 (сто шістдесят сім тисяч шістсот) гривень, що є еквівалентом $4000 має бути здійснена на рахунок виконавця протягом семи днів з моменту повідомлення замовника виконавцем про схвалення спонсора. В разі прострочки даного платежу нараховується пеня в розмірі 1% від загальної суми за кожен день прострочки. (п.п.4.3.- 4.3.2. Договору).
За п. 4.5. Договору, внесена замовником передоплата (п..4.3.1.) вважається завдатком і передається в рахунок належних платежів, для доказу укладання договору та забезпечення його виконання.
Відповідно до п. 4.6. Договору, виконавець повертає замовнику вартість передоплати у розмірі 1000 дол. США протягом 30 (тридцяти) днів з моменту письмової вимоги замовника, у випадку якщо замовник не отримає Travel Authorization до кінця терміну дії цього Договору.
Згідно п. 4.7. Договору, днем письмової вимоги, від якого починається обрахунок 30 (тридцяти) днів на повернення вартості передоплати відповідно до п. 4.6. Договору є день вручення листа або проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати письмову вимогу чи відмітки про неможливість вручення письмової вимоги особі з інших причин за адресою місцезнаходження, місця проживання або повернення письмової вимоги за закінченням терміну зберігання.
Згідно п. 7.2. Договору термін дії договору з 17.07.2024 до 18.11.2024. (а.с.3-5)
Із матеріалів справи вбачається, що позивач 18.07.2024 здійснив передоплату в розмірі 41 900 (сорок одна тисяча дев`ятсот) гривень, 00 копійок, що є еквівалентом $1000, що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №10, призначення платежу: оплата за надання інших інформаційних послуг ОСОБА_1 . (а.с.9)
До кінця строку дії договору (18.11.2024) відповідач не виконав своїх зобов`язань - документ Travel Authorization не було отримано. Відповідно до п. 4.6. договору, у разі невиконання зобов`язань відповідач зобов`язаний повернути передоплату протягом 30 календарних днів після отриманої письмової вимоги.
Однак, як зазначає позивач, відповідачем послуги позивачу не надано, в зв`язку з чим, 20.11.2024 року позивач керуючись п. 4.6. договору № 17/072024-02 від 17.07.2024, направив відповідачу письмову вимогу про повернення коштів. (а.с.7)
09.12.2024 лист з вимогою був повернутий відповідачу за закінченням встановленого режиму зберігання. (а.с.8).
Станом на 25.01.2025 кошти повернуті не були. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.
Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).
За приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.
Як вже було встановлено судом вище, 17.07.2024 року між позивачем, як замовником, та відповідачем, як виконавцем, було укладено договір про надання послуг № 17-07/2024-02, за умовами якого виконавець зобов`язувався надати замовнику за оплату передбачену п. 4.2. Договору, консультаційні послуги з питань отримання права на в`їзд до США за програмою «Uniting for Ukraine».
Як свідчать матеріали справи, 18.07.2024 було здійснено передоплату в розмірі 41 900 (сорок одна тисяча дев`ятсот) гривень, 00 копійок, що є еквівалентом $1000, що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №10, призначення платежу: оплата за надання інших інформаційних послуг ОСОБА_1 . Проте, відповідач обумовлені договором послуги не надав.
При цьому, факт перерахування коштів на суму 41 900,00 грн. відповідач жодним чином не спростував, до суду не з`явився, не подав відзиву на позовну заяву.
Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
20.11.2024 року позивачем на адресу відповідача направлено письмову вимогу про повернення коштів в розмірі 41 900,00 грн., втім грошові кошти у зазначеному розмірі відповідач не повернув. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Відповідно до приписів ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
За змістом ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
З огляду на викладене, позивач правомірно скористався своїм правом на повернення сплачених грошових коштів за ненадані відповідачем послуги, оскільки таке право у позивача, як замовника за договором, існує паралельно з правом вимагати надання оплачених послуг, а отже, вимога про повернення суми попередньої оплати могла бути заявлена позивачем як шляхом направлення відповідної письмової вимоги, так і шляхом пред`явлення відповідного позову до суду.
Приймаючи до уваги, що під час розгляду справи судом була встановлена обставина невиконання відповідачем зобов`язань щодо надання оплачених позивачем послуг, суд вважає, що позивач набув право вимагати від відповідача повернення сплачених ним коштів у розмірі 41 900,00 грн, а отже враховуючи, що в матеріалах справи наявна вимога позивача до відповідача щодо повернення коштів у розмірі 41 900,00 грн., що є еквівалентом $1000, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, вважає необхідним задовольнити позов в повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір відповідно до квитанції ID №6693-9462-1421-5721 від 29.01.2025 в розмірі 1 211,20 грн (а.с. 17).
Враховуючи вищезазначене, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача, у сумі 1 211,20 грн. на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг - задовольнити.
Стягнути із Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН/ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , грошові кошти у розмірі 41 900 (сорок одна тисяча дев`ятсот) гривень, 00 копійок, що є еквівалентом $1000.
Стягнути із Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН/ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяч двісті одинадцять) гривень, 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку тобто, роз`яснюється, що апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Складання повного тексту судового рішення відкласти не більше як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи, і визначити кінцеву дату складення повного судового рішення 15.04.2025 року.
На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , (проживає/зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).
Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , (ІПН/ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення складено 14.04.2025
Суддя М. О. Вітківський