Житомирський апеляційний суд
Категорія 4 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/12561/24 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заінтересовані особи: Корольовський відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та Поліський національний університет, за апеляційними скаргами Поліського національного університету та Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 13 грудня 2024 року, постановлену під головуванням судді Петровської М.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій зазначив, що є доктором ветеринарних наук, професором, академіком АН ВШ України з 2010 року, з 2006 року завідувачем кафедри паразитології, ветсанекспертизи та зоогігієни Поліського національного університету. Із серпня 2006 року перебуває із Поліським національним університетом у трудових правовідносинах та на даний час працює за контрактом на посаді професора кафедри мікробіології, фармакології та ветеринарної епідеміології.

Згідно з договором від 11.04.2007 року Поліський національний університет передав йому у найм квартиру АДРЕСА_1 строком на 10 років, за умови перебування у трудових правовідносинах з університетом. Після закінчення договору університет зобов`язався передати йому право власності на вищезазначену квартиру.

Рішенням вченої ради університету від 24.05.2017 року надано згоду на передачу йому у власність вказаної квартири.

03.12.2020 року та 12.02.201 року він звертався до університету із заявами про передачу квартири у приватну власність шляхом приватизації, проте його звернення фактично не були розглянуті, у зв`язку з чим він звернувся до суду.

6 листопада 2023 року Верховним Судом винесено постанову, якою визнано за ним право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , а також зобов`язано Поліський національний університет розглянути його заяву про оформлення передачі вищевказаної квартири у приватну власність.

11.01.2024 року він звернувся до університету із заявою та вищевказаною постановою Верховного Суду щодо оформлення передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_1 .

12.01.2024 року Поліським національним університетом було створено приватизаційну комісію, якою розглянуто заяву від 11.01.2024 року та ухвалено протокол №2, яким вирішено направити копію заяви з додатками та витягом з протоколу засідання комісії на адресу Міністерства освіти і науки України для розгляду та прийняття відповідного рішення.

Отже, в порушення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та постанови від 6 листопада 2023 року комісія з приватизації Поліського національного університету не ухвалила законного рішення про передачу спірної квартири йому в власність, а вирішила направити документи до Міністерства освіти і науки України. При цьому, у відповіді Міністерства освіти і науки України №1/5843-24 від 04.04.2024 року зазначено, що міністерство не є учасником справи 296/8558/21 та не зобов`язано розглядати заяву чи надавати погодження щодо приватизації квартири, а з метою реалізації права на житло потрібно звертатися до Поліського національного університету.

В березні 2024 року він звернувся до Корольовського ВДВС у м. Житомирі із виконавчим листом про примусове виконання постанови суду та 19.03.2024 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №74477522.

08.08.2024 року виконавче провадження закінчено, оскільки згідно з документами, наданими університетом, останнім здійснено розгляд заяви про оформлення передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність. Окрім того, постановою ВСУ від 06.11.2023 року не визначено, яке рішення необхідно прийняти університету, а вказане лише на необхідність здійснити розгляд заяви . Заявник вказує, що рішення суду не виконано, а тому у державного виконавця М. Трохачової були відсутні законні підстави для закінчення виконавчого провадження, оскільки створена комісія з приватизації зобов`язана була ухвалити рішення про передачу йому у приватну власність квартири АДРЕСА_1 , натомість заява направлена на адресу Міністерства освіти і науки України для розгляду та прийняття відповідного рішення. Також державний виконавець М.Трохачова не реалізувала своє право на звернення до суду щодо роз`яснення рішення, якщо воно їй було не зрозумілим.

Отже, винесена державним виконавцем М. Трохачовою постанова про закінчення виконавчого провадження від 08.08.2024 року є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Таким чином, просив суд визнати протиправними дії державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) М. Трохачової щодо закінчення виконавчого провадження №74477522; скасувати постанову державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) М. Трохачової про закінчення виконавчого провадження від 08.08.2024 року №74477522; зобов`язати державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) М. Трохачову поновити виконавче провадження №74477522.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13 грудня 2024 року скаргу задоволено

Визнано протиправними дії державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марії Трохачової щодо закінчення виконавчого провадження №74477522.

Скасовано постанову державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марії Трохачової про закінчення виконавчого провадження від 08.08.2024 №74477522.

Зобов`язано державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марію Трохачову поновити виконавче провадження №74477522.

В апеляційній скарзі Поліський національний університет, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 . Зокрема, зазначає, що постановою Верховного Суду від 6 листопада 2023 року у справі № 296/8558/21 було зобов`язано Поліський національний університет розглянути заяву про оформлення передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_1 . На виконання зазначеної постанови у відповідності до вимог статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на засіданні Вченої ради університету 27.12.2023 року було створено приватизаційний орган та розглянуто подану заяву ОСОБА_1 із доданими документами про передачу квартири АДРЕСА_1 у приватну власність. Відповідь із витягом рішення приватизаційного органу була надана заявнику листом від 05.01.2024 року №18/01- 17.

Наступна заява ОСОБА_1 від 11.01.2024 була розглянута та за результатами засідання комісії з приватизації від 12.01.2024 року копію заяви з додатками та витяг із протоколу засідання комісії направлено на адресу Міністерства освіти і науки України для розгляду відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про вищу освіту», яка передбачає, що майно закріплюється за державним або комунальним закладом вищої освіти на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального орган самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством. Підкреслює, що Поліський національний університет не наділений повноваженнями самостійно розпоряджатися державним майном, яке перебуває у оперативному управлінні. Натомість і в постанові Верховного Суду не зазначено, що боржник зобов`язаний розглянути заяву ОСОБА_1 з порушенням норм чинного законодавства чи вийти за межі повноважень. У відповідь на подані на адресу Міністерства освіти та науки України матеріали отримано лист № 1/2421-24 від 12.02.2024, де Міністерством освіти і науки України висловлено свою позицію з даного питання. Копія листа-відповіді Міністерства та витяг з рішення комісії від 14.02.2024 року надано заявнику. Тобто, Міністерством освіти і науки України як засновником не надано згоди на передачу у власність ОСОБА_1 квартири, яка є державною власністю і перебуває у оперативному управлінні університету.

Суд, постановляючи ухвалу, акцентує увагу на листах МОН України від 04.04.24 року № 1/5843-24 та від 09.09.24 року №1/16214, у яких зазначено, що МОН України не є учасником вказаної справи та останнє не зобов`язане розглядати заяву чи надавати погодження щодо приватизації квартири. Однак з цим не можна погодитися, так як зазначені листи не є нормативними актами.

Вважає, що суд має брати до уваги не листи, а розпорядчі документи та нормативно-правові акти МОН України, тоді як листи свідчать про бездіяльність МОН України. Натомість суд безпідставно приходить до висновку про те, що саме університетом не виконується рішення суду та штучно створюються наступні підстави для звернення ОСОБА_1 до суду.

Отже, вважає, що університетом виконана постанова Верховного Суду від 6 листопада 2023 року у справі № 296/8558/21, а саме заява про оформлення передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність університетом була розглянута.

Апеляційна скарга на рішення також була подана Корольовським ВДВС у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій міститься прохання про скасування ухвали та постановлення нового судового рішення,- про відмову у задоволенні скарги.

Зокрема, зазначає, що боржником відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» було створено приватизаційний орган та розглянуто подану заяву із доданими документами про передачу квартири АДРЕСА_1 у приватну власність. Подана заява від 12.12.2023 року була розглянута комісією згідно з протоколом № 1 від 03.01.2024 року. Заслухавши ОСОБА_2 , голову комісії, який ознайомив присутніх із наказом «Про створення комісії з приватизації житлового фонду, що перебуває в оперативному управлінні університету, введення в дію Положення про її роботу» № 2/од від 02.01.2024 року та Положенням про комісію, комісією ухвалено рішення взяти інформацію до відома.

Отже, комісія ухвалила направити обґрунтовану відповідь заявнику з роз`ясненням щодо надання належним чином оформленої заяви та доданими необхідними документами.

12.02.2024 року на адресу університету надійшло повідомлення МОН України про відсутність правових підстав для передачі квартири у приватну власність, оскільки ч.4 ст. 80 Закону України «Про освіту» передбачено, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

02.07.2024 року на адресу відділу ДВС надійшло повідомлення від Поліського національного університету, в якому зазначалося, що університетом було створено приватизаційний орган, як того вимагає Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та розглянуто заяву ОСОБА_1 від 12.12.2023 року про оформлення передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_1 на засіданні комісії з приватизації житлового фонду, що перебуває в оперативному управлінні Поліського національного університету, 03.04.2024 року (протокол № 1).

Станом на 25.06.2024 року всі заяви, які надходили від ОСОБА_1 , розглянуті, за результатами розгляду на адресу заявника направлені відповіді та копії відповідних документів.

03.07.2023 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою місця знаходження Поліського національного університету, а саме: м. Житомир, бульвар Старий, 7. Зі слів виконуючого обов`язки ректора Поліського національного університету Дем`яненка Ю.В., встановлено, що вищевказане рішення суду виконано в повному обсязі, тобто розглянуто заяву ОСОБА_1 про оформлення передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_1 до відкриття виконавчого провадження, документи, що підтверджують даний факт, було надіслано на адресу відділу 28.03.2024 року за вих. № 671/01-17, про що складено акт державного виконавця та підписано в.о. ректора Поліського національного університету Дем`яненком Ю.В.

Проте при розгляді заяв комісією з приватизації житлового фонду, що перебуває в оперативному управлінні Поліського національного університету, не розглядалася заява про оформлення передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_1 відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира по справі 296/8558/21 від 23 лютого 2024 року.

Тому, оскільки університетом рішення суду не виконано, 03.07.2024 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу та направлено її рекомендованим листом з повідомленням за вих.№ 87985 до Поліського національного університету на адресу: м. Житомир, бульвар Старий, 7.

16.07.2024 року за вих. № 91575/23.12-24/13 на адресу державним виконавцем на адресу Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області направлено повідомлення про вчинення посадовими особами Поліського національного університету кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

Виходячи із постанови Верховного Суду від 6 листопада 2023 року, резолютивна частина рішення не припускала декілька варіантів тлумачення, оскільки у постанові чітко прописано розглянути заяву про оформлення передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_1 , що і зробив університет, тому аргументи скаржника щодо подання заяви про роз`яснення судового рішення не стосуються питання незрозумілості/неясності рішення суду, а стосуються насамперед незгоди ОСОБА_1 з результатом його виконання.

У відзивах на апеляційні скарги ОСОБА_1 просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Зокрема, зазначає, що оскільки рішення суду не виконано, то у державного виконавця М. Трохачової були відсутні законні підстави для закінчення виконавчого провадження. Створена комісія з приватизації зобов`язана була ухвалити рішення про передачу йому у приватну власність квартири АДРЕСА_1 . Натомість комісія ухвалила зовсім інше рішення, а саме - направити копію його заяви від 11.01.2024 року з додатками та витягом з протоколу засідання комісії на адресу МОН України для розгляду та прийняття відповідного рішення. Державний виконавець М. Трохачова не реалізувала своє право на звернення до суду із заявою про роз`яснення рішення, якщо воно було їй незрозумілим.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2023 року в справі № 296/8558/21 за позовом ОСОБА_1 до Поліського національного університету про визнання права на приватизацію квартири, зобов`язання здійснити розгляд заяви про оформлення передачі квартири у приватну власність, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири

АДРЕСА_1 ;

Зобов`язано Поліський національний університет розглянути заяву про оформлення передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_1 .

11.01.2024 року ОСОБА_1 подано керівнику органу приватизації Поліського національного університету Дем`яненку Ю.В. заяву з додатками, в якій просив оформити передачу в приватну власність квартири АДРЕСА_1 на нього та членів його сім`ї.

12.01.2024 року, на засіданні Комісії з приватизації житлового фонду, що перебуває у оперативному управлінні Поліського національного університету заяву ОСОБА_1 розглянуто та протоколом № 2 ухвалено направити копію заяви ОСОБА_1 від 11.01.2024 року з додатками та витяг із протоколу засідання Комісії на адресу Міністерства освіти і науки України для прийняття відповідного рішення.

Згідно з листом Міністерства освіти і науки України № 1/2424-24 від 12.02.2024 року розглянуто звернення Поліського національного університету від 15.01.2024 року щодо приватизації житлового фонду університету та повідомлено, що у Міністерства відсутні правові підстави для передачі квартир, що обліковуються за університетом, у приватну власність.

23.02.2024 року Корольовським районним судом м. Житомира видано виконавчий лист № 296/8558/21 на примусове виконання постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2023 року в справі № 296/8558/21 в частині зобов`язання Поліського національного університету розглянути заяву про оформлення передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_1 .

Листом ректора Поліського національного університету від 01.03.2024 року № 432/01-17, ОСОБА_1 повідомлено про те, що його заяву розглянуто та за результатами засідання Комісії її копію направлено до Міністерства освіти і науки України, оскільки майно державного вищого закладу освіти не підлягає передачі у власність юридичним та фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти. Також надано копію листа Міністерства освіти і науки України № 1/2424-24 від 12.02.2024 року та витяг з рішення комісії від 14.02.2024 року. Отже, зазначив ректор, постанова Верховного Суду від 6 листопада 2023 року у справі № 296/8558/21 виконана.

19.03.2024 року відкрито виконавче провадження № 74477522 щодо примусового виконання виконавчого листа № 296/8558/21, виданого Корольовським районним судом м. Житомира 23.02.2024 року.

Постановою старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марії Трохачової від 08.08.2024 року, на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», закінчено виконавче провадження №74477522.

Постановою державного виконавця, зокрема, встановлені наступні обставини, з якими пов`язується закінчення виконавчого провадження.

Протоколом № 2 від 12.01.2024 року здійснювався розгляд заяви ОСОБА_1 від 11.01.2024 року, та Комісією з приватизації житлового фонду вирішено направити копію заяви ОСОБА_1 від 11.01.2024 року з додатками та витягом із протоколу засідання Комісії на адресу Міністерства освіти і науки України для прийняття відповідного рішення.

Протоколом № 3 від 14.02.2024 року Комісією прийнято рішення за заявою ОСОБА_1 від 11.01.2024 року та прийнято рішення підготувати відповідь заявнику про неможливість прийняття рішення щодо передачі квартири у власність, тому що Міністерство освіти і науки не надало згоду, як того вимагає Закон України «Про вищу освіту».

До вищевказаних протоколів долучено копію листа від 01.03.2024 року № 432/01-17, який адресований університетом ОСОБА_1 щодо розгляду його заяви про оформлення у власність квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з документами, наданими університетом, вбачається, що фактично останніми здійснено розгляд заяви ОСОБА_1 про оформлення передачі квартири АДРЕСА_1 у приватну власність останньому. При цьому, постановою Верховного Суду не визначено, яке рішення необхідно прийняти університету, лише здійснити розгляд заяви ОСОБА_1 .

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, факт розгляду заяви з належно прийнятим рішенням університету (задоволенням, відмовою, поверненням) відображено в наданих університетом документах (протокол № 3 від 14.02.2024 року та копія відповіді № 432/01-17).

За змістом ч.1 та ч.2 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Приписами ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як верховенство права та обов`язковість виконання рішень.

Статтею 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право , в тому числі: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення.

Згідно п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У цій справі підлягає з`ясуванню питання щодо фактичного виконання державним виконавцем постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2023 року в справі № 296/8558/21.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що судом було досліджено питання щодо застосування до спірних правовідносин статті 80 Закону України «Про освіту», статті 70 Закону України «Про вищу освіту», на які посилається Поліський національний університет, зокрема, в протоколах № 2 від 12.01.2024 та № 3 від 14.02.2024, як підставу для невиконання судового рішення.

Так, в постанові зазначено, зокрема, наступне: «Із системного аналізу зазначених вище норм права вбачається, що заборона приватизації об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти, закріплена статтею 80 Закону України «Про освіту», є загальним правилом, у той час як стаття 70 Закону України «Про вищу освіту» встановлює заборону передачі майна у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників вищого навчального закладу та вищого колегіального органу самоврядування вищого навчального закладу і містить виключення «крім випадків, передбачених законодавством».

Вказані правові норми передбачають заборону приватизації, яка стосується об`єктів державних і комунальних закладів освіти, необхідних для використання в освітньому процесі, для провадження видів діяльності, передбачених спеціальними законами, а у цій справі спір стосується житлового приміщення, що не має статусу службового житла, належить на праві власності державі в особі Державного вищого навчального закладу «Державний агроекологічний університет» (нині Поліський національний університет), у яке позивач вселився на законних підставах та тривалий час там проживає (понад 15 років), тобто має триваючі зв`язки із цим житлом.»

Отже, Верховним Судом констатовано нерелевантність застосування статті 80 Закону України «Про освіту», статті 70 Закону України «Про вищу освіту» щодо спірної квартири.

Крім того, щодо обрання ефективного способу захисту порушених прав ОСОБА_1 , Верховним Судом вказано, що у контексті спірних правовідносин права особи не будуть вважатися порушеними, якщо громадянин, який за умовами укладеного договору набув право на отримання займаної ним і членами його сім`ї на умовах найму квартири у власність, таке право реалізував. Якщо органи приватизації зволікають із винесенням відповідних рішень, вони мають бути зобов`язані вжити усіх визначених законодавством заходів щодо приватизації та розглянути заяву про передачу спірного житла у приватну власність позивача. У контексті цієї справи визнання відповідного суб`єктивного права (права на приватизацію) та зобов`язання вчинити дії щодо розгляду заяви про оформлення передачі квартири у приватну власність є належним та ефективним способом захисту, особливо враховуючи те, що ОСОБА_1 вже звертався до суду з позовом про визнання права власності на спірну квартиру у справі № 296/8497/17, тобто намагався захистити своє порушене право саме у спосіб визнання права власності.

Таким чином, у справі № 2968/8558/21 порушене право ОСОБА_1 захищено шляхом безумовного визнання за ним права на приватизацію квартири та обов`язку створеного Поліським національним університетом органу приватизації розглянути заяву про приватизацію квартири без альтернативи відшукання штучних підстав для відмови у задоволенні заяви.

Натомість, як встановлено з матеріалів скарги, Поліським національним університетом не було виконано вимоги постанови та направлено заяву ОСОБА_1 для отримання погодження до Міністерства освіти і науки України всупереч висновкам, наведеним Верховним Судом у справі № 2968/8558/21.

Листом від 04.04.2024 року № 1/5843-24 Міністерство освіти і науки України повідомило ОСОБА_3 , що згідно з постановою Верховного Суду від 6 листопада 2023 року у справі № 296/8558/21 Міністерство освіти і науки України не є учасником вказаної справи та останнє не зобов`язано розглядати заяву чи надавати погодження щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 . Також запропоновано з вказаного питання звернутися до Поліського національного університету.

У листі від 09.09.2024 року № 1/16214 викладено аналогічну позицію з приводу відсутності обов`язку у Міністерства освіти і науки України розглядати заяву чи надавати погодження щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 .

За таких обставин, розгляд заяви ОСОБА_1 від 11.01.2024 року комісією з приватизації житлового фонду, що перебуває у оперативному управлінні Поліського національного університету шляхом направлення заяви до Міністерства освіти і науки України для отримання відповідного погодження та в подальшому посилання на неможливість прийняття рішення про передачу скаржнику у власність квартири внаслідок не надання згоди (протоколи № 2 та № 3), не є належним виконанням постанови Верховного Суду від 6 листопада 2023 року.

Внаслідок таких дій стягувача позивач змушений був звернутися до суду з метою реалізації своїх прав на приватизацію займаного ним житлового приміщення.

Державний виконавець при вирішення питання про закінчення виконавчого провадження № 74477522, не взяв до уваги вищевикладене та дійшов передчасного висновку про виконання боржником рішення суду.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (ч.1 ст.41 Закону №1404-VIII).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність постанови державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марії Трохачової про закінчення виконавчого провадження від 08.08.2024 №74477522 та зобов`язання державного виконавця поновити виконавче провадження.

Доводи апеляційних скарг є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційні скарги Поліського національного університету та Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 13 грудня 2024 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: