УХВАЛА

03 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 755/8375/23

провадження № 61-3876ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року в задоволенні позову ТОВ «Євро-Реконструкція» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Євро-Реконструкція» задоволено. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ТОВ «Євро-Реконструкція» про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з 01 листопада 2019 року по 01 травня 2023 року у розмірі 26 563,27 грн, з яких: 23 657,65 грн - основна заборгованість, 2 087,61 грн - інфляційна складова боргу, 818,01 грн - три відсотки річних, в рівних частках по 13 281,63 грн з кожної. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій 21 березня 2025 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять скасувати постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року залишити без змін.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року отримали лише 19 лютого 2025 року під час ознайомлення з матеріалами справи в суді першої інстанції. Доказів направлення судом апеляційної інстанції копії постанови апеляційного суду матеріали справи не містять. На підтвердження надають копію заяви від 24 лютого 2025 року, направленої до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вказані обставини, строк на касаційне оскарження на підставі частин другої, третьої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України доцільно поновити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що до переліку малозначних справа відносяться справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі складає 26 563,27 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (30 х 3 028 грн = 90 840грн). Таким чином ця справа відноситься до категорії малозначних.

Отже судове рішення у цій справі за загальним правилом не підлягає касаційному оскарженню.Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначають, що справа має виняткове значення для них. Також заявниці посилаються на те, що суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну (26 563,27 грн) та предмет позову (стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води), встановлені судом апеляційної інстанції обставини і надану оцінку заявленим вимогам, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявницями аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судового рішення у цій малозначній справі.

Також обґрунтування винятковості справи для заявниць не є належним.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в цій справі є вимоги про стягнення заборгованості за комунальні послуги у розмірі 26 563,27 грн, отже доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних є помилковими.

Таким чином випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскількиОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали касаційну скаргу на судове рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтями 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 строк на касаційне оскарженняпостанови Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович