УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2025 року м.Запоріжжя
16.04.2024 року по цивільній справі за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Партнер Хаус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком постановлено заочне рішення. Позовні вимоги задоволені повністю.
У період з січня 2023 по теперішній час відповідач у зв`язку із військовими діями на території України, постійно проживає у м. Кобург, Німеччнина, отримала там тимчасовий прихисток. Тому, повістки, надіслані відповідачу судом, копію позовної заяви із доданими до неї матеріалами відповідач не отримувала, оскільки не проживала за місцем реєстрації, не могла і бачити виклик до суду на сайті Судова влада України, оскільки не була обізнана про існування позовних вимог відносно неї. Конверти направлені повертались до суду із відміткою «адресат відсутній», або за «закінченням терміну зберігання», що неможливо достеменно встановити із електронних матеріалів справи. Копію заочного рішення відповідач не отримувала взагалі. Більше того, відповідач відсутня за місцем прописки протягом 9 місяців поспіль та не могла фізично отримати копію вказаного рішення.
Вважали, що строк подачі заяв кредиторів 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , а період стягнення позивачем грошових коштів з відповідача становить період з 01.01.2020 по 31.11.2023, позивач як кредитор своїх вимог до відповідача не заявляв, а отже втратив таку можливість надалі. Одночасно, період стягнення з 01.01.2020 по 31.11.2023 не враховує застосування строків позовної давності, адже, позивач звернувся із стягненням грошових коштів більш як за три роки. Позовна давність судом не застосовувалась.
Відповідно до ухвали судді від 15.01.2025 заяву про перегляд заочного рішення було залишено без руху.
31.01.2025 до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення в оновленій редакції.
31.01.2025 ухвалою судді провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду.
12.02.2025 з боку представника позивача ТОВ «Керуюча компанія «Партнер Хаус» надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення. В своїх запереченнях представник позивача зазначив, що підстав для застосування строків позовної давності у цій справі не було, зокрема через врахування зупинення таких строків через карантин. Також, сказали на те, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Вважали, що докази, на які посилається відповідач у своїй заяві про перегляд заочного рішення, не мають істотного значення для правильного вирішення справи, так як не звільняють відповідача від обов`язку сплатити заборгованість за отримані послуги з управління багатоквартирним будинком, а тому така заява не підлягає задоволенню.
Представники сторін та сама відповідач в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення судових повісток, повідомлень до електронних кабінетів, але їх неявка не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою всіх учасників процесу фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява відповідача ОСОБА_1 подана через представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з нижченаведених підстав.
Так з матеріалами справи слідує, що копія заочного рішення була надіслана 23.04.2024 рекомендованим відправлення як на зареєстровану адресу місця проживання відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка була підтверджена відомостями департаменту реєстраційних послуг управління державної реєстрації фізичних осіб від 26.12.2023. Відповідно до наданої інформації відповідач за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована з 14.11.2014 та на час складання відповіді департаменту реєстраційних послуг управління державної реєстрації фізичних осіб. Відомості про зміну місця проживання відповідача ОСОБА_1 суду надані не були.
Таку ж адресу місця проживання відповідача ОСОБА_1 представник заявника ОСОБА_2 зазначає у своїй заяві про перегляд заочного рішення.
Окремо, враховуючи воєнний стан, судом було розміщено оголошення на офіційному сайті суду щодо ухвалення заочного рішення відносно неї з зазначенням конкретного посилання.
Всі судові виклики та процесуальні рішення направлялися відповідачу тільки на її зареєстровану адресу місця проживання. Причинами повернення поштових відправлень в кожному випадку зазначено «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 49, 58, 65, 70,78).
Окремо, відповідача також повідомляли про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду (а.с.73).
Закон України «Про доступ до судових рішень» визначає порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства. Стаття 2 визначає, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання
Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затверджена Наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 №814.
На поштових відправленнях, які містять судові виклики і повідомлення про дату, час та місце судового засідання чи вчинення процесуальної дії обов`язково проставляється відповідна відмітка з позначкою або зі штампом суду «Судова повістка».
Факт неодержання процесуальних документів адресатом засвідчується поштовим повідомленням встановленого зразка, яке (без реєстрації в АСДС але з відміткою про дату отримання судом) разом з неотриманими документами та конвертом передається судді, у якого справа перебуває на розгляді.
Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270
Рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення «EMS» - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 Правил, із зазначенням причини невручення.
Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення повертаються відправнику.
Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958.
Ці Нормативи і нормативні строки поширюються на послуги, що належать до універсальних послуг поштового зв`язку.
- нормативний строк пересилання поштових відправлень (крім простих листів та поштових карток) - час, установлений для пересилання поштових відправлень від об`єкта поштового зв`язку місця приймання до об`єкта поштового зв`язку місця вручення.
Нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку):
1) місцевої - Д+2, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.
При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.
Окремо, суд зазначає, що 28 грудня 2023 року розпочато надсилання повідомлень про дату та час проведення судових засідань, в яких стороною по справі є користувач мобільного застосунку «Дія». Сервіс впроваджено фахівцями Державного підприємства «Центр судових сервісів», що належить до сфери управління ДСА України та є адміністратором підсистем ЄСІТС: «Електронний суд», «Електронний кабінет» та відеоконференцзв`язку. Надсилання повідомлень про судові засідання є першою з судових послуг, що надаватимуться через мобільний застосунок «Дія». На сьогодні користувач мобільного застосунку «Дія» як учасник судового процесу вже отримує повідомлення з інформацією про назву та адресу суду, номер зали судового засідання, єдиний унікальний номер справи, суть спору та сторони у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, в судові засідання відповідач викликалась за зареєстрованою адресою її проживання належним чином шляхом направлення судових повісток та оголошенням на сайті Судової влади.
Справа неодноразово призначалась до слухання.
Так, відповідач викликалась до суду неодноразово, заяви про відкладення судового засідання, відзиву або заперечень на позовну заяву не подавала.
Суд вважав неможливим подальше відкладення розгляду справи, оскільки справа перебувала в суді понад три місяці.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Отже, відповідач мала можливість скористатись своїми процесуальними правами, особисто або через представника з`явитися до суду, або направити поштою чи електронного поштою відзив на позов та докази на його обґрунтування. Тим більше, що інформація про рух справи у повному обсязі відображена на офіційному сайті суду та відповідач є користувачем електронного суду.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.
Відомості про те, що представник позивача отримала доступ до справи тільки 30.12.2024 нічим не підтверджуються. Чому та за яких обставин у відповідача виникла необхідність звернутися за правничою допомогою у цій справі через 8 місяців після ухвалення заочного рішення в заяві не зазначено.
Згідно з п. 4 ч. 2 та ч. 7 ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача. До заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник.
Разом з тим, заява представника відповідача (заявника) про перегляд заочного рішення не містить будь-яких заперечень щодо вимог позивача та в ній не зазначено жодного доказу, який би їх підтверджував. Всі доводи, які викладені в заяві зведені лише щодо необізнаності відповідача про наявність справи та не отримання нею судових викликів.
Зокрема, однією зі складових умов, які слугують причинами для скасування заочного рішення є наявність істотного значення доказів, на які посилається відповідач, для правильного вирішення справи.
Так, з матеріалів справи вбачається та судом викладено у рішенні те, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності (дата прийняття рішення про державну реєстрацію 11.06.2007) фізичній особі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Квартира перебуває під забороною.
Будь-яких доказів того, що відповідач не є власником зазначеного майна та не була в зазначений у позові період споживачем житлових послуг послуг з управління багатоквартирним будинком до заяви про перегляд заочного рішення не долучено.
Відповідачу достеменно відомо про перебування у її власності нерухомого майна та обов`язків, які вона несе з його утримання.
Яким чином відкриття провадження щодо неплатоспроможності боржника ОСОБА_1 (ФОП) стосується розгляду справи за позовом ТОВ «Керуюча компанія «Партнер Хаус» заявником не зазначено.
Позовні вимоги про стягнення заборгованості пред`явлені до відповідача як фізичної особи, а не як фізичної особи-підприємця.
При цьому, суд також враховує те, що відповідно до ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.11.2023 у справі № 908/3625/21 процедуру реструктуризації боргів боржника - фізичної особи ОСОБА_1 (ідент.№ НОМЕР_1 ) припинено. Провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (ідент.№ НОМЕР_1 ) закрито у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів. Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.01.2022 у справі № 908/3625/21. Заходи для забезпечення задоволення вимог кредиторів шляхом заборони ОСОБА_1 (ідент.№ НОМЕР_1 ) розпоряджатися належним на праві власності нерухомим майном, транспортними засобами, вжиті ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.01.2022 у справі № 908/3625/21, - скасовано. Звільнено фізичну особу ОСОБА_1 (ідент.№ НОМЕР_1 ) від боргів. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Копії ухвали надіслано кредитору, боржнику, в тому числі на повідомлені електронні адреси з КЕП судді, до кабінетів Електронного суду.
Зазначена ухвала суду набрала законної сили 29.11.2023.
Також, з ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.11.2023 вбачається, що ОСОБА_1 мала зареєстрований кабінет в підсистемі «Електронний суд», з чого суд доходить висновку, що відповідачу відома можливість користування такою системою. Перебування ОСОБА_1 у Німеччині не завадило їй брати участь при розгляді справи Господарським судом Запорізької області та виконувати свої зобов`язання як боржника.
З позовом до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ТОВ «Керуюча компанія «Партнер Хаус» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком звернулося 20.12.2023, тобто вже після того, як провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (ідент.№ НОМЕР_1 ) було закрито.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Щодо посилань відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.
Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).
У даному випадку позивач був обізнаний, що відповідач протягом тривалого часу, а саме з січня 2020 року здійснювала часткову оплату за надані послуги: березень 2020 року- 803,10 грн; травень 2020 року-803,10 грн.; вересень 2020 року-1204,65 грн.; листопад 2020 року-1200,00 грн.; січень 2021 року-406,20 грн.; березень 2021 року-700,00 грн.; червень 2021 року-1307,75 грн.; жовтень 2021 року-1506,20 грн.; січень 2022 року-801,92 грн., за інший час на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти не пізніше 20-го числа наступного за розрахунковим місяця. Загальна сума сплати послуг склала 8732,92 грн.
Як вбачається, то зазначені платежі з боку відповідача мають місце з березня 2020 року.
В свою чергу, представник позивача в своїх запереченнях посилається і на норми законодавства, якими продовжені строки позовної давності з березня 2017 року, а також зазначає про переривання строків позовної давності через часткову сплату комунальних послуг відповідачем.
Часткова оплата комунальних послуг не є підставою для переривання строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України строк позовної давності переривається разом з учиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.
При цьому визнання боргу повинно бути усвідомленим та свідчити про те, що особа згодна з його наявністю. Коли особа вносить плату за комунальні послуги, вона вказує відповідний місяць, і виконавець зобов`язаний зарахувати кошти саме за місяць, указаний у платіжному документі. Якщо особа не вказує місяць оплати або вносить суму більшу, ніж нараховано, виконавець на власний розсуд може віднести надлишок та непозначену суму до сплати заборгованості за попередні періоди.
В цьому випадку суду потрібно встановлювати намір особи: чи хотіла вона сплатити попередню заборгованість або це помилка робітника банку, який не вказав місяць, або особа не знала, що оплачує попередній період, із чим не згодна. Усвідомлена оплата за попередній період є підставою для переривання строку позовної давності. У випадку помилки чи незнання ця ж дія є підставою для застосування ч.1 ст.267 ЦК України. Підстави для переривання строку позовної давності в цьому випадку відсутні.
В цій справі доказів, які свідчили б про визнання боргу за вказаний період, матеріали справи не містять. Позивачем не було надано інформації щодо призначення платежів. Відповідач також суду не надала будь-які квитанції про оплату послуг позивача, які б підтверджували визнання нею такого боргу та де б було зазначено місяць, за який проводиться оплата. Також суду не надано квитанцій чи інших документів, які б містили посилання на те, що відповідач, вносячи місячні платежі, компенсувала і борг.
Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вказані положення відображені у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України від 22.03.2017 у справі № 6-43 цс 17.
Окрім того, потрібно мати на увазі, що вчинення боржником будь-яких дій щодо визнання боргу або іншого обов`язку за межами строку позовної давності не може тягти за собою його переривання, оскільки цей строк сплив, у зв`язку із чим не міг перериватися. Отже, якщо суд установить намір особи оплатити комунальні послуги за попередній період, йому потрібно встановити, за який саме. Якщо це буде період, за яким строк позовної давності ще не закінчився, то він може бути перерваний.
До суду із даним позовом позивач звернувся 20 грудня 2023 року (відповідно до відбитку штемпелю суду).
За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
У даному випадку відповідачами заявлено про застосування позовної давності, що підтверджується їхніми заявами.
Представник позивача в своїх письмових запереченнях зазначав про те, що згідно п.5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 (набрав чинності 02.04.2020) - Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнено пунктами 12-14 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом у період з 12.03.2020 до 22.05.2020, встановлено карантин на всій території України. Постановами КМУ від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 09.12.2020 № 1236 (із змінами та доповненнями) встановлений постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 карантин продовжено на всій території України з 22.05.2020 до 31.12.2022. Постановою КМУ від 23.12.2022 № 1423 термін дії карантину продовжено до 30.04.2023. Відповідно до постанови КМУ від 25.04.2023 № 383 строк дії карантину продовжено до 30.06.2023.
Таким чином, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ, тобто з 02.04.2020 діє положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину.
З урахуванням викладеного та наданих позивачем розрахунками заборгованості за послуги за період з січня 2020 року по листопад 2023 року (включно) підлягали сплаті та строки позовної давності у цьому випадку не пропущені.
Періодичні сплати комунальних платежів відповідач здійснювала в межах строку позовної давності.
Таким чином на переконання суду в заяві про перегляд заочного рішення заявник не зазначив суттєві докази, які на його думку, спростовують позовні вимоги та істотно впливають на вирішення справи, наявність яких згідно ст.288 ЦПК України є необхідною підставою для скасування заочного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ч. 1 ст. 288 ЦПК України вбачається, що скасування заочного рішення суду можливе за сукупності двох обставин:
1)поважні причини неявки у судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити суд;
2)наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення.
Поважними причинами, на думку суду, можуть бути лише ті обставини, які об`єктивно перешкоджали явці відповідача до суду, і які безумовно, повинні бути документально підтверджені відповідними доказами, і в силу вимог ст. 285 ЦПК України, повинні бути подані відповідачем до його заяви про перегляд заочного рішення. Разом із цим, сама по собі поважність причин неявки у судове засідання не може бути підставою для скасування судом заочного рішення. Для цього відповідач зобов`язаний подати докази, які мають значення для справи та можуть призвести до ухвалення рішення, яке за своїм змістом повністю чи частково протилежне винесеному судом заочному рішенню, або може призвести до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то суд ухвалив би інше рішення.
Таким чином, лише у сукупності цих обставин можливе скасування заочного рішення.
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків". (Аналогічні міркування див. mutatis mutandis, п. 27рішення Європейського суду з прав людини від 26.04.2007 р. у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14.10.2003 р.).)
Отже, для перегляду рішення необхідна сукупність декількох обставин. При відсутності хоча б однієї з них заочне рішення не підлягає перегляду.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Верховний Суд також зробив аналогічний висновок про те, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 288 ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Однак непоодинокими є випадки, коли суди скасовують заочні рішення, не переконавшись, чи є достатні для цього підстави, передбачені законодавством. Деякі суди не проводять оцінки поважності причин неповідомлення відповідачем про причини своєї неявки в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не оцінюють надані відповідачем докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи, і скасовують заочні рішення лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.
Всі обставини викладені заявником у заяві про перегляд заочного рішення не ґрунтуються на нормах матеріального чи процесуального права.
Нових обставин справи не встановлено, обставин які б впливали на правильне вирішення справи немає, з огляду на вищевикладене можна дійти до висновку, що немає законних підстав для скасування заочного рішення від 16.04.2024 ухваленого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.
Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить до висновку, що у заяві відсутні посилання на докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при ухваленні заочного рішення, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті.
Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259-261, 287, 288, 353 ЦПК України, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали суду складено 07.04.2025.

Суддя: О.О. Романько