ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 390/954/24

провадження № 22-ц/4809/589/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2024 року у складі судді Квітки О. О. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТДВ «СК «Альфа-Гарант») та просила стягнути на свою користь на відшкодування завданого матеріального збитку 80 000 грн, витрати по сплаті послуг з незалежної оцінки матеріальної шкоди в розмрі 5 500 грн, витрати по сплаті надання правничої (правової) допомоги в розмірі 8 875 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211 грн 20 коп.

Позовна заява мотивована тим, що 30.10.2023 на проміжку автошляху між виїздом з міста Кропивницький у бік м. Знам`янки до моста об`їзної дороги (Олександрівське шосе) відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д. р. н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «DAEWOO LANOS», д. р. н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Про ДТП позивач повідомила органи поліції та страхову компанію.

Оскільки, ОСОБА_2 свою провину в ДТП визнав повністю, водії вирішили спільно скласти європротокол.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

31.10.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та в телефонній розмові представник відповідача погодився виплатити страхове відшкодування в розмірі 40 000 грн, однак, в подальшому листом № 12/329 від 18.01.2024 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» повідомило ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки оформлення документів про ДТП було здійснено без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів поліції, а зазначені в європротоколі обставини ДТП, схема ДТП та висновки її учасників не узгоджувались з правилами дорожнього руху.

Позивач зазначала, що європротокол від 30.10.2023, який був складений сторонами по справі відповідно до норм чинного законодавства, є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню, а обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Для встановлення вартості матеріального збитку позивачем 12.01.2024 було укладено договір з суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_3 , відповідно до звіту якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN», д. р. н. НОМЕР_1 , становить 132 316,27 грн, а за виготовлення вказаного звіту ОСОБА_1 було сплачено 5 500 грн.

Позивач вважала, що їй відповідачем неправомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування, як наслідок, звернулась до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 75 164 грн 67 коп та 14 651 грн судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи поведінку учасників ДТП, які у встановленому законом порядку оформили матеріали ДТП та в передбачені строки законом повідомили про подію страхову компанію, у позивача виникло право на страхове відшкодування.

Суд першої інстанції зазначав, що відповідач у своєму відзиві посилався результати власного автотехнічного дослідження обставин та механізму ДТП та вказував на ряд порушень з боку позивача, у зв`язку із чим він наголошував на відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за вказаною ДТП, проте вказане дослідження до матеріалів справи не долучив, тому вказані доводи представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант» суд першої інстанції розцінив як недостовірні.

Представником відповідача також надано звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного, № ЦВ/23/6151 від 10.06.2024, з яким погодився представник позивача, тому суд першої інстанції визнав зазначену у цьому звіті оцінку як обставину, яка визнається, учасниками справи.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції вважав за доцільне задовольнити позов частково, а саме стягнути із відповідача 75 164,67 грн.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору за подання позову та сплати послуг з незалежної оцінки підлягають стягненню на користь позивача пропорціно до задоволених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТДВ «СК «Альфа-Гарант» просить рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2024 року скакувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

В межах розгляду даної справи представником відповідача не було долучено висновок експерта № 125 від 15.01.2024 через обставини, пов`язані із людським фактором, зокрема, документ був підготовлений належним чином, але через технічний недогляд його не було включено до переліку матеріалів, які подавались до суду.

Відповідач вважає, що неподання до суду зазначеного висновку експерта не є підставою для того, щоб, судом першої інстанції при ухваленні рішення було відхилено всі доводи та аргументи відповідача.

В ДТП з технічної точки зору вбачається, що в діях позивача наявна невідповідність вимогам п. п. 13.1., 10.1, 11.4 ПДР, оскільки вона мала технічну можливість зменшити швидкість руху шляхом не екстреного, а службового гальмування, що виключило необхідність виїзду на зустрічну смугу руху.

Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було досліджено та відповідно не було надано належну правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, зокрема, європротоколу, фотографіям та письмовим поясненням позивача.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву було вказано про те, що останній не заперечує проти призначення у справі відповідної експертизи, що було проігноровано судом першої інстанції.

Визначена судом першої інстанції сума відшкодування підлягає зменшенню на розмір податку на додану вартість з вирахуванням суми франшизи.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з проведенням оцінки матеріального збитку не підлягали задоленню, оскільки понесення вказаних витрат не підтверджено жодним належним доказом, а наданий позивачем звіт є некоректним, оскільки містить багато розбіжностей та невідповідностей.

Крім того, судом неправильно пораховано розмір судових витрат, що підлягають стягенню на користь ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу

Від адвоката Бордіяна С. В., який представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить в задоволенні апеляційної скарги ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відмовити, а рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2024 року залишити без змін.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову становить 80 000 грн, тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2024 та на 01.01.2025 становить 90 840 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що о 14.40 год. 30.10.2023 на проміжку автошляху між виїздом з міста Кропивницький у бік м. Знам`янки до моста об`їзної дороги (Олександрівське шосе), відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Про що учасниками ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 30.10.2024, згідно із якого водій ОСОБА_2 визнав вину у вказаній ДТП.

Згідно із полісом цивільно-правової відповідальності № АТ/3672571 від 10.06.2023 транспортний засіб «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_2 , застраховано ОСОБА_2 у ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

У відповіді ТДВ «СК «Альфа-Гарант» № 12/329 від 18.01.2024, зокрема, зазначено, оскільки оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду було здійснено без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції, а зазначені в Європротоколі обставини дорожньо-транспортної пригоди, схема дорожньо-транспортної пригоди та висновки її учасників не узгоджувались з правилами дорожнього руху, то ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було прийнято рішення про залучення кваліфікованого експерта для визначення причин настання страхового випадку. За результатами висновку судового експерта № 23 від 15.01.2024 автотехнічного дослідження обставин та механізму ДТП за участі автомобілів «VOLKSWAGEN», д.р.н. НОМЕР_1 , та «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_2 , слідує, що з технічної точки зору в діях водія автомобіля «VOLKSWAGEN», д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п. 13.1., 10.1, 11.4 ПДР, які знаходяться у причинному зв`язку з виникненням цієї ДТП. Виконуючи вимоги згаданих пунктів Правил дорожньгго руху, своїми односторонніми діями водій автомобіля «VOLKSWAGEN», д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 мала технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_2 . Враховуючи висновки автотехнічного експертного дослідження ТДВ «СК «Альфа-Гарант», керуючись п. 32.1 ст. 32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засі «VOLKSWAGEN», д.р.н. НОМЕР_1 .

Згідно із Звітом № 14 про оцінку вартості матеріального збитку, виконаного СОД ОСОБА_3 15.01.2024, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки VOLKSWAGEN ІD.4, д.р.н. НОМЕР_1 , складає 90925,43 грн. Вартість матеріального збитку, нанесеного у результаті ДТП власнику вказаного колісного транспортного засобу складає 132 316,27 грн.

У звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № ЦВ/23/6151 від 10.06.02024 зазначено, що вартість матеріального збитку завданого власнику майна «VOLKSWAGEN», д.р.н. НОМЕР_1 , складає 75 164,67 грн з ПДВ на вартість матеріалів та складових. Вартість матеріального збитку завдано власнику майна «VOLKSWAGEN», д.р.н. НОМЕР_1 , 2023 року випуску, складає 63 967,23 грн без ПДВ на вартість матеріалів та складових.

Із договору № 5 про надання правової допомоги від 18.03.2024, акту №1 приймання-передачі (надання послуг) та квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 12.04.2024 вбачається, що ОСОБА_1 сплатила адвокату Бордіяну С.В. гонорар у розмірі 8 875 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У п. 33.2. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно з пунктом 33.1.4 ст. 33 Закону № 1961-ІV невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна. Нормативно-правовими актами з оцінки майна можуть бути передбачені строки дії звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) від дати оцінки або дати її затвердження (погодження) замовником (ч. 5 ст. 3 цього ж Закону).

Оцінка майна (шкоди) проводиться суб`єктом оцінювання, який має сертифікат Фонду державного майна України і відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092.

Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (п. 1.3 згаданої Методики).

Відповідно до п. 4.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів усі дані, наведені у звіті (акті) про оцінку або у висновку експерта, зазначаються з посиланням на джерело їх отримання. Джерела інформації повинні бути актуальними, тобто відповідати даті оцінки.

Згідно із ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду (ч.6 ст.106 ЦПК України).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно із ст. 10 вказаного Закону оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Матеріалами справи підтверджується, що о 14.40 год. 30.10.2023 на проміжку автошляху між виїздом з міста Кропивницький у бік м. Знам`янки до моста об`їзної дороги (Олександрівське шосе), відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSWAGEN», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Про що учасниками ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 30.10.2024, згідно із якого водій ОСОБА_2 визнав вину у вказаній ДТП (а. с. 8-9).

Згідно із полісом цивільно-правової відповідальності №АТ/3672571 від 10.06.2023 транспортний засіб «DAEWOO LANOS», д. р. н. НОМЕР_2 , застраховано ОСОБА_2 у ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а. с. 22).

У відповіді ТДВ СК «Альфа-Гарант» № 12/329 від 18.01.2024, зокрема, зазначено, оскільки оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду було здійснено без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції, а зазначені в Європротоколі обставини дорожньо-транспортної пригоди, схема дорожньо-транспортної пригоди та висновки її учасників не узгоджувались з правилами дорожнього руху, то ТДВ СК «Альфа-Гарант» було прийнято рішення про залучення кваліфікованого експерта для визначення причин настання страхового випадку. За результатами висновку судового експерта № 23 від 15.01.2024 автотехнічного дослідження обставин та механізму ДТП за участі автомобілів «VOLKSWAGEN», д.р.н. НОМЕР_1 , та «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_2 , слідує, що з технічної точки зору в діях водія автомобіля «VOLKSWAGEN», д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п. 13.1., 10.1, 11.4 ПДР, які знаходяться у причинному зв`язку з виникненням цієї ДТП. Виконуючи вимоги згаданих пунктів Правил дорожньгго руху, своїми односторонніми діями водій автомобіля «VOLKSWAGEN», д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 мала технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_2 . Враховуючи висновки автотехнічного експертного дослідження ТДВ СК«Альфа-Гарант», керуючись п. 32.1 ст. 32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «VOLKSWAGEN», д. р. н. НОМЕР_1 (а. с. 10).

Згідно зі Звітом № 14 про оцінку вартості матеріального збитку, виконаного СОД ОСОБА_3 15.01.2024, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки VOLKSWAGEN ІD.4, д. р. н. НОМЕР_1 , складає 90 925,43 грн. Вартість матеріального збитку, нанесеного у результаті ДТП власнику вказаного колісного транспортного засобу складає 132 316,27 грн (а. с. 11-21).

У звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № ЦВ/23/6151 від 10.06.02024 зазначено, що вартість матеріального збитку завданого власнику майна «VOLKSWAGEN», д.р.н. НОМЕР_1 , складає 75 164,67 грн з ПДВ на вартість матеріалів та складових. Вартість матеріального збитку завдано власнику майна «VOLKSWAGEN», д.р.н. НОМЕР_1 , 2023 року випуску, складає 63 967,23 грн без ПДВ на вартість матеріалів та складових (а.с. 48-72).

Враховуючи поведінку учасників ДТП, які у встановленому законом порядку оформили матеріали ДТП та в передбачені строки законом повідомили про подію страхову компанію, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у позивача виникло право на страхове відшкодування.

Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування, що підлягає стягненню з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного, № ЦВ/23/6151 від 10.06.2024 та вважав за доцільне задовольнити позов частково, а саме стягнути із відповідача 75 164,67 грн.

Однак, суд не може погодитись з вказаним розміром матеріальної шкоди, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Оскільки, згідно із полісом цивільно-правової відповідальності № АТ/3672571 від 10.06.2023, яким транспортний засіб «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_2 , застраховано ОСОБА_2 у ТДВ СК «Альфа-Гарант», розмір франшизи становить 3 200 грн, суд вважає, що сума страховно відшкодування підлягає стягненню на користь позивача з її вирахуванням.

Крім того, відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

Оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем були понесені витрати зі сплати ПДВ, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодуванню ОСОБА_1 вартості ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ.

За таких обставин, суд вважає, що з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 56 931 грн 74 коп (75 164,67-20 %-3 200).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував наведених обставин, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про покладення на відповідача обов`язку сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 75 164 грн 67 коп, які складають суму ПДВ та з яких не вираховано розмір франшизи.

При цьому, суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що представником відповідача до суду першої інстнації не було долучено висновок експерта № 125 від 15.01.2024 через обставини, пов`язані із людським фактором, зокрема, документ був підготовлений належним чином, але через технічний недогляд його не було включено до переліку матеріалів, які подавались до суду, з огляду на відсутність вказаного висновку в матеріалах справи.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що в діях впозивача вбачається навідповідність вимогам п. п. 13.1., 10.1, 11.4 ПДР, оскільки вона мала технічну можливість зменшити швидкість руху шляхом не екстреного, а службового гальмування, що виключило необхідність виїзду на зустрічну смугу руху, оскільки 30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склали спільне повідомлення про ДТП (європротокол), з якого вбачається механізм ДТП та в п. 14 якого ОСОБА_2 зазначено, що він визнає вину у дорожньо-транспортній пригоді.

За таких обставин, аналзіуючи вказане повідомлення про ДТП у сукупності разом з іншими наявними в матеріалах справи доказами, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у спричиненні ДТП доведена, а твердження відповідача про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Такими, що не заслуговують на увагу суду, є доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву було вказано про те, що останній не заперечує проти призначення у справі відповідної експертизи, що було проігноровано судом першої інстанції, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку, з метою спростування доводів позивача, звертався до суду з відповіповідним клопотанням про призначення експертизи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частини перша, друга, четверта статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд вважає, що апеляційна скарга ТДВ «СК «Альфа-Гарант» підлягає частковому задоволенню, рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2024 року зміні та стягненні з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 56 931 грн 74 коп майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила в порядку розподілу судових витрат стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на свою користь витрати по сплаті послуг з незалежної оцінки матеріальної шкоди в розмірі 5 500 грн.

Разом з тим на підтвердження оплати послуг з незалежної оцінки матеріальної шкоди ОСОБА_1 не було надано жодного належного та допустимого доказу, а тому суд вважає, що відсутні підстави для відкшодування вказаних витрат.

Згідно з частинами першою шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивач просила стягнути на свою користь 8 875 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження розміру витрат ОСОБА_1 ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1075687 (а. с. 13); копію свідотцва про право на заняття адвокатською діляністю серії КР № 000060 (а. с. 14); копію договору № 5 про надання правової допомоги від 18 березня 2024 року (а. с. 15); копію акта № 1 приймання-передачі (надання послгу) від 12 квітня 2024 року (а. с. 16); копію квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 12 квітня 2024 року (а. с. 27).

Крім того, в позовній заяві ОСОБА_1 просила відкшодувати їй витрати, понесені нею на оплату судового збору в розмірі 1 211 грн 20 коп, сплата яких підтверджується дублікатом квитанції № 5670-2514-4714-7483 від 19 квітня 2024 року (а. с. 2).

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 71,16 % (56 931,74*100-80 000) від ціни позову, пропорційно до задоволених вимог з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню документально підтверджені витрати по слпаті судового збору в розмірі 861 грн 89 коп (1 211,2*71,16%) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 315 грн 45 коп (8 875*71,16%), понесені позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції.

Крім того, пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СК «Альфа-Гарант» підлягає стягненню 523 грн 97 коп (1 816,8*28,84 %) судового збору, сплаченого відповідачем за подання апеляційної скарги.

Остаточно, шляхом проведення взаємозаліку, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 337 грн 92 коп (861,89-523,97) судового збору та 6 315 грн 45 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2024 року змінити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 56 931 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот тридцять одна) грн 74 коп майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 )337 (триста тридцять сім) грн 92 коп судового збору та 6 315 (шість тисяч триста п`ятнадцять) грн 45 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. І. Чельник