Справа №: 486/535/25 Провадження № 2-о/486/35/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення заяви без руху

04 квітня 2025 року м. Південноукраїнськ

Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волощук О.О., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про встановлення факту що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про встановлення факту що має юридичне значення.

Перевіривши матеріали заяви та долучені до неї документи, судом встановлено такі недоліки.

Звертаючись до суду з заявою ОСОБА_1 просить встановити факт належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 03.02.1981 року, та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 15.10.1983 року Бюро ЗАГС Норильського виконкому.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;.

За правилами ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

При цьому відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ЦПК, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

У постанові Верховного Суду від 20.08.2018 року у справі № 545/1472/17 зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Разом з тим, хоча заявник у заяві і посилається на неможливість в позасудовому порядку врегулювати розбіжності в трудовій книжці, однак доказів такої неможливості та доказів звернення до організації, яка видала трудову книжку, суду не надає.

Окрім того, разом із вимогою про встановлення факту належності трудової книжки заявник просить встановити факт належності їй свідоцтва про укладення шлюбу, проте в заяві жодним чином не обгрунтовує таку вимогу.

Крім того, відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно вимог абз. 2 ч. 3 ст. 6 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Підпунктом 4 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що за подання фізичною особою заяви у справах окремого провадження судовий збір сплачується в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року встановлено у розмірі 3028 грн., то за подання до суду даної заяви, яка містить дві вимоги, розмір судового збору становить 1211 грн. 20 коп.

Однак, як вбачається з долученої до заяви квитанції, ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн, тобто лише за одну вимогу.

В зв`язку з чим заявнику необхідно доплатити судовий збір за другу вимогу заяви у сумі 605,60 грн.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Отже, заяви у справах окремого провадження повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним нормам процесуального законодавства, що врегульовують порядок вирішення судом порушеного питання, зокрема у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За встановлених судом та вказаних вище обставин, таким вимогам заява ОСОБА_1 не відповідає.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 185 ЦПК України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, суддя приходить до висновку, що заяву слід залишити без руху та встановити заявнику десятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185, 293, 317 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про встановлення факту що має юридичне значення - залишити без руху, та надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у випадку невиконання ухвали суду в установлений строк, заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Волощук