Провадження № 2/314/567/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2025 року м.Вільнянськ

Справа № 336/10660/24;

провадження № 2/314/567/2025;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ;

-відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

стислий виклад позицій сторін.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за борговою розпискою, індксацію та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 24.05.2024 отримав від позивача 250000 грн, про що склала розписку з обов`язком повернути суму боргу до 31 серпня 2024 року.

Станом на дату подання позовної заяви до суду, ОСОБА_2 свої зобов`язання по поверненню боргу не виконала.

Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, пов`язанні наданням грошових коштів в борг, за якими позивач є позикодавцем передав відповідачу, який виступає позичальником, грошові кошти, розмір яких відповідно до розписки становить 250000 грн, індексація суми 3750грн (розрахунок надається).

Про отримання у борг грошової суми у розмірі 250000, 00 грн. позивач підтвердив розпискою, яку відповідач написав власноруч. Оригінал розписки знаходиться у позивача на руках, що свідчить про те, що борг і досі не повернутий.

Відповідач не заперечував проти наявності в ного боргу перед позивачем.

Сторони в судове засідання не з`явилися, відповідач скористалась своїм правом та надала відзив на позовну заяву, а також звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів для їх дослідження та доведення їх перед судом, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2024 цивільна справа № 336/10660/24 направлена за підсудністю до Вільнянського районного суду Запорізької області.

Ухвалою суду від 06.12.2024 відкрито загальне позовне провадження з повідомленням осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку загального позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

22.01.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

23.01.2025 закрито підготовче провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, та призначено справу до судового розгляду.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, надані сторонами, суд

встановив

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за борговою розпискою у розмірі 250 000 грн, та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 24.05.2024 отримав від позивача 250000 грн, про що склала розписку з обов`язком повернути суму боргу до 31 серпня 2024 року.

Станом на дату подання позовної заяви до суду, ОСОБА_2 свої зобов`язання по поверненню боргу не виконала.

Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, пов`язанні наданням грошових коштів в борг, за якими позивач є позикодавцем передав відповідачу, який виступає позичальником, грошові кошти, розмір яких відповідно до розписки становить 250000 грн.

Про отримання у борг грошової суми у розмірі 250000, 00 грн. позивач підтвердив розпискою, яку відповідач написав власноруч. Оригінал розписки знаходиться у позивача на руках, що свідчить про те, що борг і досі не повернутий.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Такий правовий висновок міститься в ухвалах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16.

Статтею 204 ЦК України визначено принцип презумпції правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 позику - грошові кошти в розмірі 250000,00 грн. Відповідачем власноруч складена та підписана розписка згідно з якою він зобов`язався повернути кошти до 31.08.2024.

Таким чином боргова розписка, написана ОСОБА_2 відповідає вимогам закону і породжує правові наслідки, які наступають внаслідок невиконання договору позики та умов, визначених у змісті розписки. Наявність оригіналу боргової розписки в кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вказує позивач, ОСОБА_2 у визначені строки борг не повернув. Зазначене не було спростовано відповідачем, доказів повернення останнім грошових коштів згідно наданої боргової розписки, матеріали справи не містять.

Таким чином, судом встановлені порушення відповідачем обов`язків, що витікають з договірних відносин за договором позики і тому заборгованість за договором позики підлягає стягненню з ОСОБА_2 у примусовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу з урахуванням встановленного індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивач надав належні та допустимі докази існування між ним та ОСОБА_2 зобов`язальних правовідносин, невиконання зобов`язання відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З тексту розписки вбачається, що грошові кошти надані Позивачем Відповідачу без застосування відсотків за прострочення виконання зобов`язання, проте, чинне законодавство України захищає права кредитора та ч. 2 ст. 625 ЦК України, передбачено стягнення з боржника на вимогу кредитора суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що не є відсотками за прострочення, а тому не суперечать змісту розписки.

Розрахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції здійснено за наступною формулою:

ІІс(101,50: 100) = 1,01500000 ( індекс інфляції відповідно до даних отриманих з офіційного сайту Міністерства фінансів України https://index.minfin.com.ua/economy/index/inflation/)

Судові витрати.

Відповідно до положень ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ч. 1 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зокрема, ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що правнича допомога позивачу ОСОБА_1 надавалась адвокатом Гаврик В.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 11.10.2024 року.

На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги позивачу ОСОБА_1 , представник позивача надав договір про надання правової допомоги від від 11.10.2024 року та рахунок з якого вбачається перелік виконаних адвокатом робіт та згідно якого розмір судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи становить 6100,00 грн.

Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення судового збору, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони прапорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позов задоволено у повному обсязі, відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50% судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1267 (одна тисяча двісті шістдесят сім) гривень 85 копійок, а іншу частину компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

вирішив:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) заборгованість за борговою розпискою в розмірі 253 750 (двісті п`ятдесят три тисячі сімсот п`ятдесят гривень).

3.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

4.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) на користь держави 50% судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1267 (одна тисяча двісті шістдесят сім) гривень 85 коп, а іншу частину компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 07.03.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

07.03.2025