РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючого - судді Скрипніка Л.А.,

за участю секретаря судового засідання Бівалькевич А.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача-1: Гостєва А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ломакіна Марія Ігорівна, до Херсонської міської військової адміністрації, Херсонської міської ради Херсонської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Херсонського міського суду Херсонської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ломакіна Марія Ігорівна, до Херсонської міської військової адміністрації, Херсонської міської ради Херсонська область про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій позивач просить суд визначити йому додатковий строк достатній для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 .

За життя, ОСОБА_2 залишила заповіт, відповідно до якого все майно, належне їй за законом на день її смерті де б воно не знаходилось і з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, належні їй майнові права та майнові обов`язки та речі домашнього обіходу, заповіла сину ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом, посвідченим 22.06.2016 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Пермяковою Л.І., за р. № 559.

Після її смерті відкрилась спадщина за вище вказаним заповітом.

Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 30.05.2024 року.

Постановою приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Наталії Вікторівни від 30.05.2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як строк прийняття спадщини, шість місяців з часу відкриття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, ним пропущений, фактичне прийняття спадщини не підтверджено.

Позивач вважає, що ведення воєнних дій на території його постійного проживання у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації з 24.02.2022 р. в Україну, призвели до того, що на території м.Херсона була складна обстановка, через постійні обстріли міста, фактично кожен день в місті лунає повітряна тривога, що ускладнює вихід на вулицю з укриттів та роботу нотаріусів. Фактично припинена робота більшої кількості нотаріусів, тому встановлений законодавством строк на прийняття спадщини він пропустив з поважних причин. До того ж, оскільки робота більшої кількості нотаріусів припинена у звичайному режимі, то Позивач був позбавлений можливості роз`яснення щодо строків прийняття спадщини, тому судом може бути наданий додатковий строк для прийняття спадщини.

Спадщина за померлою ніким не прийнята (відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії), якщо інші спадкоємці відсутні, а отже втручання у право спадкоємця на отримання спадщини (законне очікування) у формі відмови у задоволенні позову про поновлення строку для прийняття спадщини за наявності поважних причин пропуску, не буде пропорційним, та не може визнаватися таким, що переслідує законну мету.

31.07.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позову у зв`язку з тим, що Херсонської міської військової адміністрації є не належним відповідачем у справі.

31.07.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву в якому остання просила суд відмовити в задоволенні позову у зв`язку з тим, що позивачем не наведено поважних причини, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, що стали підставою для пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, враховуючи, що після відкриття спадщини 16.01.2023 та до моменту звернення із заявою до нотаріуса лише в травні 2024 пройшло майже півтора року, що підлягає з`ясуванню при визначенні поважності причин пропуску відповідного строку.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.07.2024 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 27.11.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Пояснення учасників справи

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача-1 Гостєв А.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві.

Представник відповідача-2 - Фролова Т.С. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. В позовові просила відмовити з підстав, зазначених у відзиві від 31.07.2024 року.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено та визнається учасниками справи, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Херсоні померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 01.03.2023 року Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №203.

Отже, місцем відкриття спадщини є м.Херсон.

За життя, ОСОБА_2 залишила заповіт, відповідно до якого все майно, належне їй за законом на день її смерті де б воно не знаходилось і з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, належні їй майнові права та майнові обов`язки та речі домашнього обіходу, заповіла сину ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом, посвідченим 22.06.2016 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Пермяковою Л.І., за р. № 559.

Після її смерті відкрилась спадщина за вище вказаним заповітом.

Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 30.05.2024 року.

Постановою приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Наталії Вікторівни від 30.05.2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як строк прийняття спадщини, шість місяців з часу відкриття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, ним пропущений, фактичне прийняття спадщини не підтверджено.

Згідно Витягу ВРМПФО ДАП Херсонської міської ради № 3218/14-04-10 від 31.05.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі №638/17145/17 (провадження № 61-17764св20), від 26 жовтня 2022 року в справі №522/17925/16 (провадження № 61-1122св22).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) виклав правовий висновок, згідно якого при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач наголошував, що ним пропущено строк, визначений статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини через істотні труднощі, викликані військовою агресією російської федерації проти України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

З 29 червня 2022 року діяли зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року №469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» виключено.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;

Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України);

Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;

Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

З огляду на зазначене суд вважає що при вирішенні питання про наявність у позивача поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини слід обмежитися лише строком прийняття спадщини, що встановлений законом та перебіг якого у даній справі почався з 17.01.2023 року (день наступний за днем смерті спадкодавця) та сплив 17.07.2023 року.

Як зазначено вище та на це, як на підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини посилається позивач, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до сьогодні.

Так, Верховний Суд у постанові від 20 березня 2024 року у справі № 545/1231/23 констатував, що проживання спадкоємця на території де відбувалися активні бойові дії, є достатньою підставою визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Оскільки позивач весь час перебував у м.Херсоні де відбуваються активні бойові дії, суд вважає причини не подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини у строк до 17.07.2023 року поважними.

З огляду на викладене, суд приймає до уваги такі об`єктивні обставин як: дія воєнного стану на всій території України з 24 лютого 2022 року, ведення активних бойових дій у м.Херсоні, невизначеність безпекової ситуації у країні та необхідність дотримання балансу між забезпеченням права особи на життя та перебування безпечному середовищі і строками реалізації права на спадкування, з огляду на нечіткість у нормах національного законодавства щодо строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, а тому наявні підстави, передбачені статтею 1272 ЦК України, для визначення йому додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Що стосується вимог ОСОБА_1 до Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області суд зазначає наступне.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі№ 523/9076/16-ц та відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України мають враховуватися судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин..

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

За загальним правилом відповідачами у справі за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно- за його місцезнаходженням, оскільки саме на ці органи згідно зі статтею 1277 ЦК України покладено обов`язок подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, а спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням (частини перша, третя статті 1277 ЦК України).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 30.05.2024 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалась.

За наведених умов неприйняття спадщини жодним із спадкоємців, належним відповідачем у справі має бути відповідна територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини, тобто херсонська міська рада Херсонської області, на території якої знаходиться нерухоме майно, що входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка відповідно до вимог частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є органом місцевого самоврядування, та здійснює функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписам статті 21 наведеного вище Закон у обмеження прав територіальних громад на місцеве самоврядування згідно з Конституцією та законами України може бути застосоване лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану»

Зокрема, відповідно до частини другої статті 8 цього Закону у місцевостях, де ведуться бойові дії, запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану покладається безпосередньо на військове командування та військові адміністрації (у разі їх утворення), частиною другою статті 10 Закону передбачено, що у разі утворення військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) Верховна Рада України за поданням Президента України може прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування:1) начальник військової адміністрації: крім повноважень, віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови; може затвердити тимчасову структуру виконавчих органів сільської, селищної, міської ради (для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду);

2) апарат сільської, селищної, міської ради та її виконавчого комітету, інші виконавчі органи (з урахуванням абзацу третього пункту 1 цієї частини), комунальні підприємства, установи та організації відповідної територіальної громади підпорядковуються начальнику відповідної військової адміністрації.

Перелік повноважень військових адміністрацій населених пунктів на відповідній території наведено у частині другій статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», частина яких у мирний час віднесена до повноважень органів місцевого самоврядування, однак обов`язок подавати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою і отримувати у власність майно до цих повноважень не віднесено.

Згідно з пунктом 5 частини сьомої статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» начальник військової адміністрації представляє відповідну військову адміністрацію та територіальну громаду у відносинах із державними органами, органами місцевого самоврядування, громадськими об`єднаннями, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, громадянами.

Постановою Верховної Ради України від 03 листопада 2022року №2706-ІХ «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Бериславському, Генічеському, Каховському, Скадовському, Херсонському районах Херсонської області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (набрання чинності відбулося 08.11.2022), у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування начальник Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області, крім повноважень, віднесених до його компетенції ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», здійснює повноваження Херсонської міської ради, її виконавчого комітету та Херсонського міського голови.

З огляду на викладене, заслуговують на увагу доводи представника відповідача Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області про те, що військові адміністрації населених пунктів, як тимчасові державні органи управління, не є належними відповідачами в такій категорії справ, оскільки до їх компетенції законом не віднесено порушення питання щодо визнання спадщини відумерлою та отримання у власність цієї спадщини. Жодних рішень про припинення, реорганізацію або ліквідацію Херсонської міської ради Херсонської області та її виконавчих органів ухвалено не було.

Отже, Херсонська міська військова адміністрація Херсонського району Херсонської області є неналежним відповідачем у справі за позовом ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що є підставою для відмови у задоволенні заявлених до неї позовних вимог.

Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 362, 364 ЦПК України, ст.ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ломакіна Марія Ігорівна, до Херсонської міської військової адміністрації, Херсонської міської ради Херсонської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у три місяці.

В задоволенні вимог до Херсонської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області відмовити.

Обчислення визначеного додаткового строку почати з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Херсонського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено у день його ухвалення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач 1: Херсонська міська військова адміністрація Херсонського району Херсонської області, місце знаходження: м.Херсон, проспект. Незалежності,37.

Відповідач 2: Херсонська міська рада Херсонської області, місце знаходження: м.Херсон, проспект. Незалежності,37.

Суддя Л.А. Скрипнік