Справа № 344/1878/25
Провадження № 2/344/1994/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

04 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.

за участю секретаря судового засідання Комуніцької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

31.01.2025 позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача, в якій просив стягувати з відповідача на його утримання аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, з дати подання позовної заяви і до закінчення позивачем навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 . 01.12.2009 шлюб між батьками позивача рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області розірвано. На даний час позивач є повнолітнім, однак продовжує навчатися у навчальному закладі першого рівня акредитації Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу» на денній формі навчання, на платній основі, термін закінчення навчального закладу 30.06.2016. Оскільки позивач навчається, не має змоги самостійно себе забезпечувати та потребує додаткового забезпечення з боку батьків. Відповідач отримує дохід у вигляді пільгової пенсії в розмірі приблизно 17000 грн., добровільно не надає матеріальну допомогу, а тому вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), з дати подання позовної заяви і до закінчення позивачем навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років (а.с. 1-4).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 31.01.2025 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с. 22-23).

05.02.2025 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 26-29).

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, до позовної заяви позивачем додано клопотання про розгляд справи без участі позивача, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав.

Третя особа не з`явилася, причин неявки не повідомила.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 01.04.2025 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 13.01.2006 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації народжень 13.01.2006 зроблено відповідний актовий запис №39. Батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 (а.с. 9).

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 28.08.2010 серії НОМЕР_2 , шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 48 від 05.02.2010, після реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвища: йому ОСОБА_4 , їй ОСОБА_4 (а.с. 16).

Відповідно до довідки № 49 від 21.05.2024, виданої директором Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу», ОСОБА_1 , у 2023 році поступив у навчальний заклад першого рівня акредитації Відокремлений структурний підрозділ «Фаховий коледж електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу», навчається на другому курсі денного відділення, термін закінчення навчального закладу 30.06.2026 (а.с. 17).

Згідно з платіжними інструкціями №0.0..1 від 18.06.2024, №0.0..1 від 09.12.2024, ОСОБА_3 оплатила 13130 грн., та платіжної інструкції №0.0..1 від 11.08.2023 - 24990 грн., отримувачу Коледж електронних приладів ІФНТУНГ, призначення платежу оплата за навчання ОСОБА_1 (а.с. 18-20).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції, передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Беручи до уваги засаду рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, визначену ч. 1 ст. 141 СК України, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

В ч. 2 ст. 200 СК України зазначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Приписами ст. ст.12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року по справі 6-1296цс15, зазначається, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Суд враховує встановлений законом прожитковий мінімум, і визначений законом гарантований розмір аліментів у розмірі прожиткового мінімуму, і що для визначення особи такою, що не потребує матеріальної допомоги, особа має бути забезпечена на рівні мінімального прожиткового мінімуму.

Дослідивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Син відповідача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття, однак продовжує навчання, навчається на денній формі навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу», а відтак, потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє позивача можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 346/103/17 суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

При цьому, на переконання суду, несправедливим є покладення обов`язку по матеріальному утриманню повнолітнього сина відповідача, який навчається та потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, лише на матір дитини, на утриманні якої перебуває син.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище повнолітнього ОСОБА_1 , який навчається на денній формі навчання, безспірно потребує матеріальної допомоги, особу відповідача, який є особою працездатного віку.

Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, те, що відповідач є особою працездатного віку, доказів неможливості надавати сину матеріальну допомогу не здобуто, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме стягнення з відповідача на утримання позивача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), з дати подання позовної заяви і до закінчення позивачем навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Згідно ст.191 СК України аліменти за загальним правилом присуджуються від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку.

Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду, з 31 січня 2025 року.

У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Відповідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.10, 12, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 31 січня 2025 року на час навчання ОСОБА_1 , але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, за умови, що він буде продовжувати навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 04.04.2025.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.