Провадження № 22-ц/802/439/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Трикош Н. І.,

з участю:

заявників - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника заявників - ОСОБА_3 ,

представник заінтересованої особи - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - Департамент соціальної політики Луцької міської ради, про заміну опікуна над недієздатною особою ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_5 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із зазначеною заявою, яку обґрунтували тим, що рішенням Луцького міського суду від 04 січня 2001 року ухвалено визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 31 липня 2001 року № 443 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 призначено опікуном над її дочкою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з актом огляду медико-соціальної експертної комісії серії ВЛН № 0090945 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою з інвалідністю 1 групи довічно та потребує постійного стороннього догляду і допомоги. Згідно з витягом із постанови ЛКК № 61/153 від 26 жовтня 2020 року ОСОБА_2 за станом свого здоров`я потребує виготовлення інвалідного візка та постійного стороннього догляду. ОСОБА_2 пересувається виключно на інвалідному візку.

На даний час ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 не може виконувати обов`язки опікуна над своєю дочкою ОСОБА_2 , оскільки вона є особою похилого віку (81 рік) та сама має право на соціальну послугу з догляду фізичної особи на непрофесійній основі. За станом здоров`я вона не здатна здійснювати постійний сторонній догляд та продовжувати бути опікуном своєї дочки. Їй самій важко пересуватись, а тому вона просила допомоги у ОСОБА_1 , який постійно їй допомагав, будучи в дружніх стосунках з її сім`єю. Зважаючи на те, що наявні захворювання ОСОБА_2 входять до виду захворювань, коли особа не здатна керувати своїми діями, усвідомлювати їх наслідки, а тому з метою можливості реалізації її прав та інтересів через 3-ю особу (опікуна) наявні необхідні підстави із звернення до суду з даною заявою про заміну опікуна. У ОСОБА_2 та у її дочки ОСОБА_2 немає інших родичів, які б могли стати опікуном ОСОБА_2. При цьому саме з ОСОБА_6 у них сформовані теплі дружні стосунки, налагоджене тривале спілкування. Навіть в силу свого захворювання ОСОБА_2 звикла до ОСОБА_7 , спілкується з ним, підтримує контакт та дозволяє надавати їй допомогу.

Покликаючись на зазначені обставини, заявники просили суд замінити опікуна над недієздатною ОСОБА_2 1968 року народження, призначивши її опікуном ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2025 року у цій справі у задоволенні заяви про заміну опікуна над недієздатною особою відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, представник заявників - адвокат Лавренчук О. В. подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради № 18-1 від 15 січня 2025 року Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради з 14 лютого 2025 року делеговані повноваження Виконавчого комітету Луцької міської ради як органу опіки та піклування з питань забезпечення прав недієздатних та обмежено дієздатних осіб, які потребують опіки та піклування.

У судовому засіданні заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їх представник - адвокат Курбай Л. М. апеляційну скаргу підтримали, просили скаргу задовольнити, представник Департаменту соціальної політики - Антонюк Л. Є. апеляційну скаргу заперечила, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу представника заявників слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом за матеріалами справи встановлено, що рішенням Луцького міського суду Волинської області від 04 липня 2001 року ухвалено визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною (а. с. 11).

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 31 липня 2001 року ОСОБА_2 призначено опікуном над її дочкою ОСОБА_2 (а. с. 12).

Згідно з актом огляду медико-соціальної експертної комісії серії ВЛН № 0090945 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою з інвалідністю 1 групи довічно та потребує постійного стороннього догляду і допомоги (а. с. 13).

Відповідно до постанови ЛКК № 61/153 від 26 жовтня 2020 року ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує виготовлення інвалідного візка та постійного стороннього догляду. ОСОБА_2 пересувається виключно на інвалідному візку (а. с. 16).

22 жовтня 2024 року ОСОБА_2 звернулась до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» із заявою, в якій просила підготувати заяву до Луцького міськрайонного суду про її звільнення від обов`язків опікуна над її недієздатною дочкою ОСОБА_2 за станом здоров`я та віком (а. с. 80).

Цього ж дня 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» із заявою, у якій просив департамент підготувати заяву про призначення його опікуном на недієздатною ОСОБА_2 (а. с. 81).

Зазначені заяви до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» подані ОСОБА_2 і ОСОБА_1 22 жовтня 2024 року, тобто через місяць і 13 днів після того, як ОСОБА_2 і ОСОБА_1 звернулися до суду із заявою про заміну опікуна над недієздатною особою, а саме 18 вересня 2024 року.

17 січня 2024 року комісією здійснено вихід за адресою проживання недієздатної ОСОБА_2 1968 року народження та її опікуна ОСОБА_2 1943 року народження, про що був складений акт здійснення контролю за діяльністю опікунів (піклувальників), в якому зазначено, що ОСОБА_2 проживає з мамою у 2-х кімнатній квартирі зі всіма зручностями, її матір - опікун ОСОБА_2 належно здійснює догляд за ОСОБА_8 , купує все необхідне: продукти харчування, одяг, засоби гігієни, готує їсти, прибирає (а. с. 56).

14 листопада 2024 року на позачерговому засіданні опікунської ради про забезпечення прав недієздатних та обмежено дієздатних осіб, які потребують опіки та піклування, було розглянуто питання звільнення від обов`язків опікуна ОСОБА_2 над недієздатною ОСОБА_2 , за результатами розгляду якого вирішено підтримати пропозицію щодо призначення другим опікуном ОСОБА_1 над ОСОБА_2 , а також вирішено Управлінню охорони здоров`я звернутися до суду з клопотанням щодо призначення другим опікуном ОСОБА_1 над недієздатною ОСОБА_2 (а. с. 54, 55).

04 грудня 2024 року начальник Управління охорони здоров`я Луцької міської ради своїм листом повідомив ОСОБА_1 про те, що Управлінням охорони здоров?я Луцької міської ради як виконавчому органу міської ради, якому делеговані окремі повноваження органу опіки та піклування, на засіданні опікунської ради була розглянута заява ОСОБА_2 про звільнення її від обов?язків опікуна та заява ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_2 і було прийняте рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_2 з посиланням на те, що ОСОБА_1 не є близьким родичем сім`ї ОСОБА_9 , а також на те, що на даний час він перебуває на військовій службі за межами Волинської області (а. с. 67, 68).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 41ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичною особою, яка визнана недієздатною.

Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України слід дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Такий висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що при розгляді заяви про призначення повнолітній особі опікуна або піклувальника суд не діє самостійно. Орган опіки та піклування зобов`язаний подати до суду висновок про необхідність встановлення опіки та піклування щодо повнолітньої особи та можливість призначити певної особи опікуном/піклувальником.

Документами, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, є довідки про стан здоров`я майбутнього опікуна, довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку, акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки, довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки.

Отже, орган опіки і піклування, надаючи рекомендацію щодо призначення опікуна недієздатній особі, має перевірити його можливість (побутову та фізичну) виконувати опікунські обов`язки, що й було виконано органом опіки у даній справі.

В той же час, якщо призначення опікуна особі при визнанні її недієздатною є обов`язком суду (за наявності подання на таку особу органу опіки та піклування), то призначення особи опікуном можливе лише за її письмовою згодою, від якої вона завжди вправі відмовитися, подавши до суду відповідну заяву.

Як передбачено частиною 1 статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до частини 1 статті 75 ЦК України суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника.

Згідно з частиною 2 статті 300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу.

Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Таким чином, відповідно до зазначених вимог закону суд призначає опікуна саме за поданням органу опіки і піклування.

Звертаючись в суд із заявою про звільнення від повноважень опікуна над недієздатною особою та встановлення опіки, заявники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вказали, що ОСОБА_2 за станом здоров?я та за віком (81 рік) не в змозі виконувати обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_2 та просили суд призначити опікуном над недієздатною ОСОБА_2 саме ОСОБА_1 .

При цьому судом встановлено, що орган опіки та піклування не звертався до суду із поданням про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , хоча відповідно до частини 1 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі її визнання недієздатною і призначає їй опікуна за поданням органу опіки і піклування.

Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 28 лютого 2024 року в справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23).

Судом за матеріалами справи також встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу за мобілізацією згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 у військовій частині НОМЕР_1 з 09 вересня 2024 року і по даний час, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 (а. с. 69).

Відповідно до пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення з військової служби під час дії воєнного стану підлягають військовослужбовці, які є усиновлювачами, на утриманні яких перебуває (перебувають) дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, патронатними вихователями, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років.

Саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі, який є військовослужбовцем, із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України, обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звільнення від повноважень опікуна над недієздатною особою та встановлення опіки з врахуванням того, що для того, щоб звільнити від обов`язків опікуна необхідно подання органу опіки та піклування для призначення іншої особи опікуном. Окрім того обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном, відсутність цього подання унеможливлює вирішення судом вказаного питання, так як саме орган опіки та піклування досліджує обставини щодо можливості особи виконувати обов`язки піклувальника чи опікуна.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді