КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/6723/24

04 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року, постановлену під головуванням судді Галась І.А. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року представник ТОВ «Коллект Центр» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами в сумі 61527 гривень 16 копійок, витрати на правничу допомогу у розмірі 17000 гривень та понесені по справі судові витрати зі сплати судового збору 3028 гривень.

Роз`яснено порядок оскарження заочного рішення.

15 листопада 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ходіна Н.В. звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року в задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року в цивільній справі № 754/6723/24 за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -відмовлено.

Заяву про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року в цивільній справі № 754/6723/24 за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 26 лютого 2025 року відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що у заяві про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2024 року по справі № 754/6723/24 за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було допущено технічну помилку у тексті заяви стосовно дати ознайомлення з матеріалами справи та замість вірного «12.11.2024 року» зазначено не вірно - «12.10.2024 року».

Вказує на те, що відповідач ознайомлювалась з матеріалами справи особисто у приміщенні Деснянського районного суду м. Києва 12.11.2024 року, про що повинен міститись відповідний запис у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач пропустив строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, заява про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення необґрунтована. Заявником зазначено час ознайомлення з рішення суду 12.10.2024 року, отже звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення суду 15.11.2024 року представник відповідача порушив строки звернення з такою заявою навіть виходячи із зазначеної ним самим дати ознайомлення з рішенням суду.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16, навела такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу: передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення; оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Отже Велика Палата Верховного Суду з огляду на здійснений нею відступ від правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16, констатувала наявність у суду першої інстанції повноважень на залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав пропуску відповідачем строку на звернення до суду та відсутності передумов для його поновлення судом.

Велика Палата Верховного Суду констатувала, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона відповідає одночасно всім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлюють чи ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, що виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) цю обставину підтверджено належними й допустимими засобами доказування.

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа "Мушта проти України"); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи "Рябих проти Росії", "Устименко проти України"); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи "Безруков проти Росії", "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania)).

ЄСПЛ неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, пункт 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі "Олександр Шевченко проти України", "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції (пункт 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі "Устименко проти України").

Легітимними обмеженнями визнаються встановлені законодавчим органом вимоги щодо строків оскарження судових рішень. При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства.

Судом встановлено, що у квітні 2024 року представник ТОВ «Коллект Центр» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року відкрито провадження в справі.

Призначено судове засідання по справі на 18 червня 2024 року о 14 годині 30 хвилин в приміщенні суду.

Суд першої інстанції надіслав на адресу, за якою зареєстроване місце проживання відповідачки, судову повістку повідомлення про призначення справи до розгляду на 18 червня 2024 року, копію позовної заяви з додатками та копії ухвали про відкриття провадження.

Зазначена поштова кореспонденція повернулась до суду першої інстанції без вручення, причини повернення даного поштового відправлення на конверті не вказано.

Відповідно до довідки Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року сторони в судове засідання не з`явились. Розгляд справи відкладено на 18 липня 2024 року о 14 год. 30 хв.

Суд першої інстанції надіслав на адресу, за якою зареєстроване місце проживання відповідачки, судову повістку повідомлення про призначення справи до розгляду на 18 липня 2024 року, проте поштова кореспонденція повернулась до суду першої інстанції без вручення, причина «за закінченням терміну зберігання»

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами в сумі 61527 гривень 16 копійок, витрати на правничу допомогу у розмірі 17000 гривень та понесені по справі судові витрати зі сплати судового збору 3028 гривень.

Роз`яснено порядок оскарження заочного рішення.

Відповідно до супровідного листа Деснянського районного суду м. Києва на адресу, за якою зареєстроване місце проживання відповідачки було направлено копію рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року, проте жодних даних про отримання чи даних про повернення до суду вказаного поштового відправлення матеріали справи не містять.

В матеріалах справи міститься заява про ознайомлення з матеріалами справи з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_1 12 листопада 2024 року ознайомилась з матеріалами справи.

Відмовляючи у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив про те, що з урахуванням того, що відповідач ознайомився з матеріалами справи 12 жовтня 2024 року, а з заявою звернувся до суду 15 листопада 2024 року, то відсутні підстави для поновлення строку.

Колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідач ознайомлювались зі справою саме 12 листопада 2024 року, а не 12 жовтня 2024 року. В матеріалах справи міститься лише одна заява про ознайомлення з матеріалами справи відповідачем.

Згідно вимог ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням того, що суд першої інстанції прийшов до передчасних висновків про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2025 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: