Дата документу 10.04.2025 Справа № 145/1838/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 145/1838/24
Провадження №22-ц/807/673/25
Головуючий в 1-й інстанції Звєздова Н.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2025 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість в сумі 36824,61 грн.. та судові витрати. Підставою звернення до суду позивач зазначив неналежне виконання відповідачем вимог первинного кредитного договору у визначені договором між первинним кредитором та відповідачем строки. Вимоги за вказаним договором спочатку були переданні первинним кредитором другому кредитору ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» на підставі договору факторингу №16/11-23, а згодом вже позивачу по справі від другого кредитора на підставі договору факторингу від 29.12.2023 року №29/12-23.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2025 року, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за угодою № C-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 06.02.2019 року, укладену між АТ «Ідея банк» та відповідачем, відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду та ухвалити постанову якою задовольнити позов у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивачем надані належні та допустимі докази в достатньому об`ємі для відстеження переходу права вимоги позивача відносно відповідача. Фактична видача платіжної картки не є обов`язковою задля отримання відповідачем кредитного ліміту. Строк кредитування складає один рік з дати укладання з можливістю подальшої пролонгації.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника адвоката Василенко Л.О. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90840,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн. (3028,00 грн. Х 30 = 90840,00 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.02.2019 року між акціонерним товариством «Ідея банк» та відповідачем було укладено угоду № C-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до якого первинний кредитор та відповідач погодили відкриття відповідачу рахунку АТ «Ідея банк», видачу банківської картки, встановлення кредитного ліміту у розмірі до 9 000,00 грн. зі сплатою за його користування 24% (а.с. 49). Вказана угода не містила строку її дії, який, за загальним правилом, повинен у таких договорах визначатися строком дії виданої відповідачу банківської картки.

Позивач, окрім копії вказаного договору, довідки-розрахунку заборгованості відповідача у розмірі 28 806,08 грн. станом на 16.11.2023 року (а.с.44) та виписки по рахунку № НОМЕР_1 за період з 06.02.2019 року до 16.11.2023 року (а.с.45-48), жодних інших даних суду не надав, зокрема, емітованої та виданої відповідачу платіжної картки первинним кредитором зі строком її дії, лімітів, встановлених по картці, підтверджень отримання відповідачем кредитних коштів та розрахунку заборгованості у період з 06.02.2019 року до 16.11.2023 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даній справі неможливо встановити строк дії договору між позивачем та відповідачем, оскільки в даних правовідносинах він забезпечується строком дії виданої відповідачу картки, яку позивач, з власних мотивів, суду не надав.

Крім того, 16.11.2023 року між первинним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сонаті» було укладено договір факторингу №16/11-23 від 16.11.2023 року, відповідно до умов якого первинний кредитор передав, а другий кредитор прийняв вимоги щодо вимог до відповідної кількості осіб (а.с.9-15), за яким другий кредитор сплатив належну для отримання відповідних прав ціну вимоги, зазначену у п.3.1 вищевказаного договору. До вказаного договору факторингу позивачем долучено реєстр боржників від 09.04.2024 року, в якому відповідач по справі ОСОБА_1 - відсутня. (а.с.37-38)

29.12.2023 року між другим кредитором та позивачем було укладено договір факторингу №29/12-23, відповідно до якого вже другий кредитор передав, а позивач прийняв вимоги до відповідної кількості осіб (а.с.37-38), серед яких у списку реєстру боржників відповідачки ОСОБА_1 немає. (а.с.37-38).

Отже, суд першої інстанції констатував, що позивач не довів той факт, що він має право вимоги заборгованості до відповідачки ОСОБА_1 , оскільки згідно реєстру боржників від 09.04.2024 року відповідач по справі - відсутня. (а.с.37-38). Окрім того, згідно акту приймання-передачі послуг правничої допомоги №2 від 10.05.2024 року (а.с.39-41) ОСОБА_1 у списку немає.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 та частиною першою статті 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

06.02.2019 року між акціонерним товариством «Ідея банк» та відповідачем було укладено угоду № C-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до якої первинний кредитор та відповідач погодили відкриття відповідачу рахунку в АТ «Ідея банк» та встановлення кредитного ліміту у розмірі до 9000,00 грн. зі сплатою за його користування 24% річних (а.с. 49).

Угода є укладеною з дня її підписання сторонами та діє протягом строку кредитування який складає 1 рік з дати укладання та з можливістю її подальшої пролонгації, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за угодою.

Відповідно до преамбули даної угоди, її підписанням позичальник приєднується до публічної пропозиції Банку про укладання Договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням банку і розміщений на інтернет-сторінці банку.

Також в день підписання угоди позичальник надав Банку заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції - Договору комплексного банківського обслуговування, і приєднання до публічної пропозиції укладання договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк».

Крім того, відповідачем підписано власноруч Тарифи на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб нових клієнтів банку.

В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів останнім не спростовується, як і не наведено доказів існування заборгованості у меншому розмірі, ніж заявлено за матеріалами справи у зв`язку із неврахуванням здійснених оплат.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості (а.с.44) ОСОБА_1 за кредитним договором № C-001-0 від 06.02.2019 року, станом на 16.11.2023 року розмір заборгованості становив 28806,08 грн., з яких: 9000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 19806,08 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

На підтвердження використання кредитних коштів також надано виписку по рахунку ОСОБА_1 (а.с.45-48).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», документ, який містить відомості про господарську операцію є первинним документом.

Первинні документи є підставою для бухгалтерського обліку операцій банку (п. 42 Постанови Правління НБУ від 4 липня 2018 року № 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України»).

Відповідно до пункту 62 Постанови НБУ від 4 липня 2018 року № 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунку є належним і допустимим доказом, що відображає всі операції з видачі та надходження коштів, їх розподілу, погашення тіла кредиту та здійснення інших платежів за кредитним договором і підтверджує розмір заборгованості.

Виходячи із норм чинного законодавства, належним та допустимим доказом на підтвердження виконання ПАТ «Ідея Банк» обов`язку з надання кредитних коштів відповідачу є виписка по рахунку (додаток №15 до позовної заяви), яка надана позивачем до суду і наявна в матеріалах справи.

Таким чином, на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів, як позичальником, формування суми заборгованості за кредитним договором, позивачем було надано виписку з рахунку та довідку-розрахунку заборгованості, які колегія суддів апеляційного суду вважає належним та достатнім доказом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 року в справі № 752/9423/15-ц, від 16.09.2020 року в справі № 200/5647/18.

Виписка з рахунку позичальника за кредитним договором, яка містить інформацію щодо всіх здійснених відповідачем платіжних операцій та з якої вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, підтверджує факт укладення кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до копії договору факторингу №16/11-23, укладеного 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» (а.с.9-15) та друкованого реєстру боржників №1 від 16.11.2023 року (а.с.16-17), АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Сонаті» належне йому право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № C-001-0 від 06.02.2019 року в сумі 28806,08 грн., з яких: 9000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 19806,08 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

Як вбачається з копії договору факторингу №29/12-23, укладеного 29.12.2023 року між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» (а.с.19-25) та витягу з друкованого реєстру боржників №1 до вказаного договору факторингу (а.с.30 зв), ТОВ «ФК «Сонаті» відступило ТОВ «Санфорд Капітал» належне йому право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № C-001-0 від 06.02.2019 року в сумі 28806,08 грн., з яких: 9000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 19806,08 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

Посилання суду першої інстанції з приводу відсутності відповідача у зазначених реєстрах боржників, а відповідно відсутність доказів переходу прав вимоги до позивача з посиланням на а.с.37-38, є хибними, оскільки вказані аркуші справи містять документи на підтвердження витрат на правничу допомогу.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про доведеність переходу права вимоги позивача до відповідача.

Частинами 1,2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку, інфляційні втрати за період з 07.09.2019 року до 23.02.2022 року складають 5885,31 грн.; 3% річних за період з 07.09.2019 року до 23.02.2022 року складають 2133,22 грн.

Колегія суддів погоджується з доводами позову, що з ОСОБА_1 слід стягнути штрафні санкції передбачені статтею 625 ЦК України, оскільки відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позову у повному обсязі.

Відповідно до п.п. б,в п. 4 ч. 1 ст 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з нормами ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення вимог апеляційної скарги та вимог позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена за подання позову та подання апеляційної скарги сума судового збору в сумі 2422,40 грн. та 3633,60 грн, відповідно, 6056 грн. разом.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, позивачем на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 року; додаток №2 до договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 року «Вартість послуг (прейскурант)»; реєстр боржників (а.с.37-38); акт приймання-передачі послуг правничої допомоги №3 (а.с.39-41); ордер серія АЕ №1310920 на надання правничої допомоги ТОВ «Санфорд капітал» адвокатом Маслюженко М.П.

Враховуючи, що реєстр боржників (а.с.37-38); акт приймання-передачі послуг правничої допомоги №3 (а.с.39-41), як докази надання правничої допомоги позивачу не містять даних відповідача у задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу слід відмовити у зв`язку із недоведеністю.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2025 року у цій справі скасувати. Ухвалити нову постанову наступного змісту.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи 43575686) заборгованість за угодою № C-001-0 від 06.02.2019 року про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки сумі 36824,61 грн., з яких: 9000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 19806,08 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; інфляційні втрати за період з 07.09.2019 року до 23.02.2022 року - 5885,31 грн.; 3% річних за період з 07.09.2019 року до 23.02.2022 року - 2133,22 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи 43575686)витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн., апеляційної скарги 3633,60 грн., а всього 6056,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 10 квітня 2025 року.

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко

Д.А. Трофимова