Провадження №: 2/336/2313/2025
УХВАЛА

іменем України

14 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Л.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Молоткова Вікторія Василівна до Преображенської сільської ради Пологівського району Запорізької області

про визнання права власності на нерухоме майно,-

встановив:

11 квітня 2025 року представник позивача адвокат Молоткова В.В. звернулась до суду з позовною заявою до Преображенської сільської ради Пологівського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві представник позивача просить: 1) визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0017, площею 13,0300 га, цільове призначення для ведення фермерського господарства; 2) визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0018, площею 13,0300 га, цільове призначення для ведення фермерського господарства. Документ сформований в системі «Електронний суд» 09 квітня 2025 року.

Дослідивши позовну заяву з додатками, суддя вважає, що подана позовна заява не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому згідно зі ст.185 ЦПК України, її належить залишити без руху, виходячи з наступного.

11 квітня 2025 року представник позивача адвокат Молоткова В.В. звернулась до суду з позовною заявою до Преображенської сільської ради Пологівського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві представник позивача просить: 1) визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0017, площею 13,0300 га, цільове призначення для ведення фермерського господарства; 2) визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0018, площею 13,0300 га, цільове призначення для ведення фермерського господарства.

З тексту позовної заяви та доданих документів слідує, що рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 липня 2008 року у справі № 2-713/2008 року під головуванням судді Шудрика А.А. позов ОСОБА_1 до Микільської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, Оріхівської нотаріальної контори про встановлення прийняття спадку і визнання права власності на спадкове майно задоволено. Встановлено факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті батьків, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді земельних ділянок розміром по 13,03 га на території Микільської сільської ради Оріхівського району Запорізької області і 1/2 частину майна в грошовому виразі в сумі 39169,24 грн. в С (Ф) Г «Ямал». Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадщину у вигляді двох земельних ділянок розміром по 13,03 га на території Микільської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, згідно державних актів на право приватної власності на землю серії IV-ЗП № 004738 і серії IV-ЗП № 004739, і 1/2 частину майна в грошовому виразі в сумі 39169,24 грн. в С (Ф) Г «Ямал» після смерті батьків, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набрало законної сили 25 липня 2008 року.

В 2013 році позивач замовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на підставі чого 11.02.2014 року вищевказаним земельним ділянкам були присвоєні кадастрові номери, а саме: земельній ділянці площею 13,03 га для ведення фермерського господарства, розташованій на території Микільської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЗП №004738 від 07.04.2003 року - №:01:001:0017 та земельній ділянці площею 13,03 га для ведення фермерського господарства, розташованій на території Микільської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЗП №004739 від 07.04.2003 року - №:01:001:0018.

28 лютого 2025 року позивач звернувся до державного реєстратора відділу державної реєстрації виконавчого комітету Оріхівської міської ради Озеранського В.І. із заявами про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки кадастровий номер: :01:001:0017 та кадастровий номер: :01:001:0018.

07 квітня 2025 року за №08-12/006 державним реєстратором Озеранським В.І. було надано інформацію щодо стану розгляду заяв №65536079 та №65535565 про державну реєстрацію права власності на вищевказані земельні ділянки, відповідно до якої 04 березня 2025 року при розгляді вказаних заяв було встановлено, що рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 липня 2008 року у Справі № 2-713/2008 р., яким визнано за позивачем право власності на земельні ділянки, відсутнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого здійснюється за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України.

Подаючи позовну заяву представник позивача просить визнати за позивачем право власності на земельні ділянки, на які за рішенням суду вже визнано право власності за позивачем.

В даному випадку є рішення суду, яке набрало законної сили, відповідно до якого визнано за позивачем право власності на земельні ділянки.

Відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

З тексту позовної заяви слідує, що державний реєстратор не здійснює державну реєстрацію за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак позовні вимоги пред`явлено до Преображенської сільської ради Пологівського району Запорізької області.

В даному випадку не зрозуміло, яким чином Преображенська сільська рада Пологівського району Запорізької області порушує права позивача та в чому це полягає.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням цих норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) праві та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений вст.16 ЦК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивач не зазначив правових підстав пред`явлення позову саме до Преображенської сільської ради Пологівського району Запорізької області, не наведено жодних посилань на порушення, невизнання чи оспорювання з боку даного органу його певних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який як і позивач має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Як вбачається з позовної заяви, вона містить лише виклад обставин (про належність земельних ділянок позивачу), проте не зазначено доказів щодо дій, рішень чи бездіяльності відповідача до якого ставляться вимоги.

Частиною 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

В позовній заяві зазначена ціна позову 564083,74 грн.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи (ч. 2 ст. 176 ЦПК України).

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.95 за N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" встановлено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Окрім того, вартість майна визначається відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

За статтею 3 зазначеного Закону незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Ціна позову визначається дійсною вартістю спірного майна на час звернення до суду з позовною заявою.

Відповідно до позовної заяви вартість спірного майна становить 564083,74 грн., однак доказів щодо зазначеної вартості спірного майна суду не надано.

Так, для визначення ціни позову позивач повинен надати суду Звіт щодо дійсної вартості спірного майна та сплатити судовий збір, відповідно до дійсної вартості.

За таких обставин, позовну заяву слід залишити без руху для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Молоткова Вікторія Василівна до Преображенської сільської ради Пологівського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно - залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В. Петренко