Справа № 466/104/25
Провадження № 2/466/1227/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Васинчик М.О.

з участю представника

позивача Лутчин Р.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги , -

в с т а н о в и в : -

02.01.2025 року, ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.12.2021 по 31.10.2024 року , у розмірі 10 776,41грн, а саме: за послуги з постачання теплової енергії ( на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, в т.ч. абонплата) у розмірі 9 975,18 грн., пеню у розмірі 617,50 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 146,68 грн., 3 відсотки річних у розмірі 37,05 грн. Крім того позивач просить солідарно стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії. В даному випадку постачає таку споживачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за адресою - АДРЕСА_1 . Для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , відповідачам щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості наданих послуг.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» теплопостачальною організацією, суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно з пп. 3-4 ч. 2 ст.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води, якою є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго». Відповідно до п. 1, п. 5 ч: 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відтак, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Оскільки мешканці будинку АДРЕСА_2 не прийняли модель організації договірних відносин, тому між споживачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуг Відтак, з 01.12.2021 року з відповідачами є укладені індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021. За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» (Виконавець) зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами. Зазначені договори є розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://Imkp.Ite.lviv.ua.

Між тим, всупереч встановленим вимогам відповідачі не сплачували за надані та спожиті послуги, внаслідок чого за період з 01.10.2021 по 31.12.2024 утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії ( на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, в т.ч. абонплата) у розмірі 9 975,18 грн. Крім того, оскільки за надання послуг оплата не надходила вчасно, до стягнення підлягає також пеня у розмірі 617,50 грн., інфляційні нарахування у розмірі 146,68 грн., 3 відсотки річних у розмірі 37,05 грн..

Ухвалою суду від 13.01.2025 року справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні.

05.02.2025 року, від відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшли відзиви на позовну заяву, в яких заявлені вимоги відповідачі повністю заперечують. Зазначають, що рахунки за спожиту теплову енергію проводились не у відповідності до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Невідповідність даних розрахунків приводить до неправильних розрахунків опалення місць загального користування. Відтак, просять суд відмовити в задоволенні позову.

12.02.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзиви, у якій представник позивача просить суд задовольнити позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача , Лутчин Р.Б., позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити заяву, зіславшись на обставини аналогічні тим, які викладені в позові та у відповіді на відзиви.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, у відзиві на позовну заяву просили суд проводити розгляд справи в їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Як на підставу своїх вимог, позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» покликається на те, що надає послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_2 відповідачам , які є власниками квартири АДРЕСА_3 . За вказаною адресою споживачам відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Згідно наданого позивачем розрахунку, існує заборгованість у відповідачів за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01.10.2021 по 31.12.2024, у розмірі 9 975,18 грн..

Позивач визнає той факт, відповідач відключений від мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання однак, згідно пункту 38 Постанови Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 року "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" (далі Постанова №830) "споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). " Окрім того, відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також постанови КМУ. «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» №808 від 21.08.2019 усім споживачам нараховується плата за абонентське обслуговування наданих послуг.

Споживачу нараховуються лише витрати на опалення місць загального користування, на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та постачання гарячої води, а також плата за абонентське обслуговування, оскільки він від`єднаний від системи теплопостачання. Порядок визначення та розподілу обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення регулюється Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. №315 (далі - Методика розподілу).

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Так, відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, якою встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами, затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359: власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Згідно з п.2.1.2 Методики, якщо у будинку встановлено загальнобудинковий прилад комерційного обліку теплової енергії, спожитої на опалення всіх житлових приміщень та місць загального користування, кількість теплової енергії на опалення місця загального користування визначають як частку теплової енергії від загальної витрати на опалення будинку, пропорційно до показів приладів виміру витрат теплоносія.

Пунктом 2.2.2 Методики зазначено, що розподіл визначених величин витрат теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування між окремими помешканнями будинку, які не мають відокремленого входу, пропорційний до їх загальної опалюваної площі. Для кожного помешкання розраховується і коефіцієнт, який відображає частку загального платежу від опалення місць загального користування, що припадає на дане помешкання.

Таким чином по квартирі АДРЕСА_4 , за період з 01.10.2021 по 31.12.2024, існує заборгованість за послуги з постачання теплової енергії ( на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, в т.ч. абонплата) у розмірі 9 975,18 грн., що стверджується письмовим розрахунком від 11.12.2024 року, що міститься в справі (а.с. 10-11).

Постановою Верховного суду України від 22 грудня 2020 року по справі № 311/3489/18 визначено, що споживач, який відключений від системи централізованого опалення, зобов`язаний брати участь у загальних витратах на опалення, зокрема, місць загального користування.

Позиція Верховного суду України ґрунтується на тому, що спільним майном у багатоквартирному будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем не подано суду доказів про те, що надані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно, не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню.

Також позивачем зроблено розрахунок 3% річних у розмірі 37 грн.05 коп , інфляційних втрат у розмірі 146 грн. 68 коп. відповідно до ст. 625 ЦК України, та пені , яка становить 617 грн. 50 коп.

Згідно зі статтями 319,322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно дост.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1ст. 7 Закону №2189-VIII).

Пунктами 1, 5 частин другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIIIвстановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом пунктів 1, 2 частини другої статті 8 вказаного вище Закону, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1ст. 9 Закону України №2189-VIII).

У частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Проте, відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частин другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача в разі задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», заборгованість заборгованості за період з 01.12.2021 по 31.10.2024 року у розмірі 10 776,41 грн.(десять тисяч сімсот сімдесят шість гривень сорок одна копійка), а саме: за послуги з постачання теплової енергії ( на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, в т.ч. абонплата) у розмірі 9 975,18 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять гривень вісімнадцять копійок), пеню у розмірі 617,50 грн.(шістсот сімнадцять гривень п`ятдесят копійок), інфляційних нарахувань у розмірі 146,68 грн. (Сто сорок шість гривень шістдесят вісім копійок), 3 відсотки річних у розмірі 37,05 грн.( тридцять сім гривень п`ять копійок).

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» » судовий збір в розмірі 3028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго»,79040, м. Львів, вул. Д. Апостола, 1, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ПГУ НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ПГУ №009042827.

Повний текст рішення виготовлено 01квітня 2025 року.

Суддя І. Є. Зима