Справа № 583/884/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ», Приватного акціонерного товариства «РАЙЗ-МАКСИМКО», ОСОБА_2 , Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області про визнання недійсними додаткових угод до договору оренди землі та скасування їх державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

27.02.2025 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , після смерті якої її діти успадкували по частини земельної ділянки площею 3,9842 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0264, що знаходиться на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області. 09.10.2023 позивач отримав Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої довідався, що 20.05.2014 державним реєстратором Охтирського міськрайонного управління юстиції здійснено державну реєстрацію договору оренди землі № 68/14 від 04.04.2014, укладеного між ПрАТ «Райз-Максимко» та ОСОБА_3 , згідно якого остання передала орендарю в строкове платне користування земельну ділянку площею 3,9842 га, кадастровий номер :01:001:0264 строком на 10 років, до 04.04.2024. Крім того, 26.03.2019 державний реєстратор Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області здійснено державну реєстрацію додаткової угоди № 1 від 24.04.2018 до договору оренди № 68/14 від 04.04.2014, укладеної між ПрАТ «Райз-Максимко», ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» та ОСОБА_2 , за умовами якої сторони змінили розмір орендної плати та орендаря із ПрАТ «Райз-Максимко» на ТОВ «Райз Північ». Крім того, 19.11.2019 між ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі № 68/14 від 04.04.2014, в якій сторони домовилися про зміну розміру нормативно грошової оцінки земельної ділянки та розмір орендної плати, а також продовжили термін дії договору на 7 років, до 20.05.2031. Вищевказана земельна ділянка знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Разом з тим, позивач не підписував зазначені додаткові угоди та не уповноважував будь-яку іншу особу на їх підписання, а тому з метою захисту свого права власності звернувся до суду із вказаним позовом. На підставі вищевикладеного просить визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 24.04.2018 року до договору оренди землі №68/14 від 04.04.2014 року, укладену між Приватним акціонерним товариством «РАЙЗ-МАКСИМКО», Товариством з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» та ОСОБА_2 та скасувати рішення державного реєстратора Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області Кобушко М.О. про державну реєстрацію іншого речового права, індексний номер 46195487 від 28.03.2019 року, номер запису про інше речове 30919867; визнати недійсною додаткову угоду б/н від 19.11.2019 року до договору оренди землі №68/14 від 04.04.2014 року, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» та ОСОБА_2 та скасувати рішення державного реєстратора Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області Магаляс Р.Г. про державну реєстрацію іншого речового права, індексний номер 49867275 від 26.11.2019 року, номер запису про інше речове право 5710157 (спеціальний розділ).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.02.2025 року відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, визнано справу малозначною відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.19, ч.3 ст. 274 ЦПК України.

12.03.2025 року від представника ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:0264, по частини кожний, яка на даний час перебуває у користуванні ТОВ «Райз Північ» на підставі зареєстрованого права оренди земельної ділянки, попередньо укладеного з ОСОБА_3 . Разом з тим, відповідачем жодним чином не порушувалися права позивача ОСОБА_1 , як співвласника орендованої земельної ділянки, на володіння та розпорядження своїм майном. Натомість дії ОСОБА_1 , які унеможливлюють виконання орендарем своїх обов`язків, є недобросовісними та створюють штучні підстави для припинення зазначених правочинів і, відповідно, не повинні призводити до порушення права користування земельними ділянками ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ». Вважає, що на даний час спір між сторонами відсутній, оскільки відповідач не відмовлявся виконувати умови укладених договорів оренди землі.

12.03.2025 року від представника Приватного акціонерного товариства «РАЙЗ-МАКСИМКО» надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю до Господарського суду м.Києва, оскільки в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/638/20 про банкрутство ПРАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО», а предметом позову у справі є визнання недійсною додаткової угоди з ПРАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» тому, вважає що даний позов підсудний Господарському суду м.Києва та підлягає розгляду в межах справи № 910/638/20 про банкрутство ПРАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО».

17.03.2025 року від представника позивача надійшли заперечення проти передачі справи за підсудністю.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 17.03.2025 року клопотання представника Приватного акціонерного товариства «РАЙЗ-МАКСИМКО» про передачу справи за підсудністю до Господарського суду м.Києва залишено без задоволення.

Відзиву на позов від ПРАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» не надано до суду.

17.03.2025 року від представника позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат, в якій просить стягнути судові витрати саме з відповідача ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ», оскільки саме цей відповідач був ініціатором укладення спірних додаткових угод та за заявою ТОВ «Райз Північ» проводили державну реєстрацію цих угод, а також надав заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідачка ОСОБА_2 отримала копію позовної заяви з ухвалою про відкриття провадження у справі 22.03.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.69), відзиву в установлений законом строк не подала, будь-яких заяв від неї не надійшло.

Липоводолинська селищна рада Роменського району Сумської області отримала копію позовної заяви з ухвалою про відкриття провадження у справі 07.03.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.68), відзиву в установлений законом строк не подала, будь-яких заяв від неї не надійшло.

За таких обставин суд розглядає справу за наявними у справі доказами.

Оскільки Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, крім того відповідачка не була позбавлена можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, надавати суду свої докази на спростування вимог позивача у строки, визначені судом або законом, заявляти відповідні письмові клопотання та в повній мірі користуватися іншими правами, передбаченими ЦПК України, однак таким правом не скористалася, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.

Встановлено, що 04.04.2014 між ОСОБА_3 та ПрАТ «Райз-Максимко», в особі директора Хухрянської філії ПрАТ «Райз-Максимко» Смілика М.В., укладено договір оренди землі № 68/14, за умовами якого орендодавець надала орендарю в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, кадастровий номер :01:001:0264, загальною площею 3,9842 га. (а.с. 19-20).

В п. 8 договору оренди землі № 68/14 від 04.04.2014 зазначено, що договір укладено на 10 років.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13.04.2017 державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 757, спадкоємцями належної ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельної ділянки площею 3,9842 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0264, що знаходиться на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , по кожний (а.с. 8, 9).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.04.2017 індексний номер витягу 85058827 за ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової приватної власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки площею 3,9842 га, кадастровий номер :01:001:0264, номер запису про право власності 19979865 (а.с. 10).

24.04.2018 між орендодавецею ОСОБА_2 , що діє на підставі свідоцтва про право спадщину за законом, орендарем ПрАТ «Райз-Максимко», в особі директора Хухрянської філії ПрАТ «Райз-Максимко» Смілика М.В. та новим орендарем ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ», в особі уповноваженої особи Смілика М.В., укладено додаткову угоду № 1 про зміну сторони договору та внесення змін і доповнень до договору оренди землі № 68/14, зареєстрованого 20.05.2014 за № 5710157, за умовами якого орендар передав, а новий кредитор прийняв на себе права та обов`язки сторони (орендаря) передбачені в договорі оренди (а.с. 21).

Відповідно до п.п. 3.1 п. 3 додаткову угоду № 1 від 24.04.2018 сторони домовилися викласти п. 2 договору в наступній редакції: «П. 2 договору доповнити підпунктом 2.1., який викласти наступним змістом «Кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0264 площею 3,9842 (1/2) га (а.с. 21).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.10.2023 номер інформаційної довідки 349612684 державний реєстратор Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області Кобушко М.О. 26.03.2019 здійснив державну реєстрацію додаткової угоди № 1 від 24.04.2018 до договору оренди № 68/14 і 04.04.2014, укладеної між ОСОБА_2 , ПрАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «РАЙЗ-ПІВНІЧ» (а.с. 16-18).

19.11.2019 між орендарем ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ», в особі уповноваженої особи Смілика М.В., та орендодавцем ОСОБА_2 , яка діє на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, на 1/2 частку укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі № 68/14 від 04.04.2014, зареєстрованого 20.05.2014 за № 5710157, за умовами якого за взаємною згодою сторін орендар та орендодавець вирішили викласти п. 8 договору в наступній редакції: «Договір укладено на 17 (сімнадцять) років (термін дії завершується 20.05.2031). Після завершення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію» (а.с. 21, зворотній бік).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.10.2023 номер інформаційної довідки 349612684 державним реєстратором Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області Магаляс Р.Г. 26.11.2019 здійснено державну реєстрацію додаткової угоди б/н від 19.11.2019 до договору оренди № 68/14 від 04.04.2014 (а.с. 16-18).

12 березня 2024 року позивачем ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 надійслали на адресу ТОВ «РАЙЗ-ПІВНІЧ» повідомлення про припинення договірних відносин (а.с.28-29).

Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини у ряді рішень зауважує, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції», пункти 69 і 73).

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

За приписами ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 6 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

В ч. 1, 3 ст. 148-1 Земельного кодексу України зазначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували після смерті матері ОСОБА_3 по частині земельної ділянки площею 3,9842 га, кадастровий номер :01:001:0264, розташованої на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, набувши в рівних частинах права та обов`язки попередньої власниці цієї земельної ділянки.

Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1-7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За приписами ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

З наведеного вбачається, що між сторонами виник спір щодо земельної ділянки, яка є спільною частковою власністю позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 , частки яких є рівними та складають по частині земельної ділянки площею 3,9842 га, кадастровий номер :01:001:0264.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно вимог ч. 1 ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити даному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За приписами 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами.

За змістом ч. 2, ч. 3 ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Судом встановлено, що 24.04.2018 та 19.11.2019 між ОСОБА_2 , як спадкоємицею нерухомого майна після смерті ОСОБА_3 та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ», що є правонаступником ПрАТ «Райз-Максимко», було укладено спірні додаткові угоди про зміну сторони та внесення змін і доповнень до договору оренди землі № 68/14, зареєстрованого 20.05.2014 за № 5710157, якими внесено зміни до істотних умов договору оренди земельної ділянки площею 3,9842 га, кадастровий номер :01:001:0264, розташованої на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази наявності згоди співвласника нерухомого майна ОСОБА_1 на розпорядження належною йому частиною вказаної земельної ділянки, що підтверджено сторонами в ході судового розгляду справи та, як наслідок, є підставою для визнання додаткових угод недійсними.

Висновок суду.

Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюю зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку, що в даному випадку позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі, а саме судовий збір, сплачений за подання позовної заяви в розмірі 4294,40 грн.

Також по справі маються судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15140 грн.

Позивач в обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу надав: договір договір про надання правничої допомоги від 05.10.2023 року, додаткову угоду до Договору № 71 про надання правничої допомоги від 05.02.2025 року, квитанцію № 71 від 17.03.2025 року (а.с.55-58).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно вимог ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

За приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тому, враховуючи складність вказаної справи, яка не представляє собою особливої складності та значного обсягу юридичної і технічної роботи, обсяг виконаних робіт, часу, витраченого на виконання таких робіт, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без виклику сторін і адвокат не приймав безпосередню участь в судових засіданнях, а його участь фактично звелась лише до складання позовної заяви, а також, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути розмір витрат на правничу допомогу в сумі 3 000 грн., який буде достатній в даному випадку та не становитиме надмірного тягаря для відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 5, 7, 12, 13, 141, 76-81, 141, 263-265, 272, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ», Приватного акціонерного товариства «РАЙЗ-МАКСИМКО», ОСОБА_2 , Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області про визнання недійсними додаткових угод до договору оренди землі та скасування їх державної реєстрації - задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 24.04.2018 до договору оренди землі № 68/14 від 04.04.2014, укладену між Приватним акціонерним товариством «РАЙЗ-МАКСИМКО», Товариством з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» та ОСОБА_2 та скасувати рішення державного реєстратора Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області Кобушко Миколи Олександровича про державну реєстрацію іншого речового права індексний номер 46195487 від 28.03.2019, номер запису про інше речове право 30919867.

Визнати недійсною додаткову угоду б/н від 19.11.2019 до договору оренди землі № 68/14 від 04.04.2014, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» та ОСОБА_2 та скасувати рішення державного реєстратора Московської сільської ради Липоводолинського району Сумської області Магаляс Романа Григоровича про державну реєстрацію іншого речового права індексний номер 49867275 від 26.11.2019, номер запису про інше речове право 5710157 (спеціальний розділ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7294, 40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено 14.04.2025 року

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» (вул.Заводська,4 смт Степанівка, Сумського району, Сумської області, код ЄРДПОУ 34264631);

Приватне акціонерне товариство «РАЙЗ-МАКСИМКО» (просп. Перемоги,121В, м.Київ, код ЄРДПОУ 30382533);

ОСОБА_2 (адреса реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Липоводолинська селищна рада Роменського району Сумської області (вул.Полтавська, 32 смт Липова Долина, Роменського району, Сумської області, код ЄРДПОУ 04390972).

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко