ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 229/6770/24 Номер провадження 22-ц/814/1746/25Головуючий у 1-й інстанції Крєпкий С. І. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 16 січня 2025 року, постановлене суддею Крєпким С.І.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

01.10.2024 Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») звернулося в Дружківський міський суд Донецької області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 73 952,77 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що 26.01.2019 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено договір №701 на підставі якого видано кредитну картку з кредитним лімітом 9 812,00 грн., який у подальшому було збільшено до 41 168,88 грн. Позичальником зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував у зв`язку із чим станом на 21.08.2024 утворилася заборгованість у розмірі 73 952,77 грн., яка складається із: 41 168,88 грн. - заборгованість за кредитом, 32 783,89 грн. - заборгованість за процентами.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 18.10.2024 позовну заяву АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - передано на розгляд за підсудністю до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2024 указану справу передано на розгляд до Чорнухинського районного суду Полтавської області.

Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 16.01.2025 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» 73 952,77 грн. заборгованість за кредитним договором №701 від 26.01.2019.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позичальник, погодивши умови зобов`язання, допустив його неналежне виконання, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню у загальному розмірі 73 952,77 грн.

Відповідачка оскаржила рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Цитуючи зміст статей 207, 526, 626, 628, 638, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, вважає недоведеним факт погодження нею, позичальником, істотних умов кредитування. Зокрема, посилаючись на публічну пропозицію в АТ «ПУМБ», як невід`ємну частину договору, позивач не надав доказів, які б підтверджували погодження нею актуальної редакції публічної пропозиції. Тоді як, роздруківка із сайту банку повністю залежить від волевиявлення останнього, а тому не є належним доказом у справі.

Наголошує, що без надання підтверджень про конкретні запропоновані їй умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві відповідача домовленості сторін про тіло кредиту, надані банком умови кредитування не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлено до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, що не врахував суд першої інстанції при розгляді справи.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.02.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 14.03.2025.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.01.2016 ОСОБА_2 підписала заяву №701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписанням цієї заяви клієнт беззастережно підтвердив, що прийняв публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані клієнту в процесі обслуговування (з урахуванням усіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах.

За змістом такої заяви клієнт просить відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях та надати кредитну картку; № кредитної картки миттєвого випуску (не персоніфікованої) НОМЕР_2 . Зазначено, що ОСОБА_2 , яка підписалася нижче, просить банк встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 9812,00 грн. Розрахунковий день 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки. Підписанням цієї заяви підтверджує, що нею отримано у непошкодженому стані платіжна картка і ПІН, а також, що з правилами користування платіжною карткою ознайомлена та зобов`язується їх дотримуватись. Реальна річна процентна ставка складає 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та ін. платежі) 12577,58 грн./а.с.9/

До позовної заяви додано Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція від з 06.04.2018), затверджену рішенням Правління ПАТ «ПУМБ» протокол №694 від 06.03.2018./а.с.11-23/

ПАТ «ПУМБ» складено довідку про збільшення кредитного ліміту по договору №707 від 26.01.2019, боржник ОСОБА_1 , за яким: із 26.01.2019 кредитний ліміт становив 9812,00 грн.; із 21.05.2019 - 14800,00 грн.; із 24.09.2019 - 19800,00 грн.; із 11.09.2020- 23800,00 грн.; із 15.10.2020 - 35800,00 грн.; із 17.11.2020 - 36 13,00 грн.; із 15.12.2020 - 37 685,00 грн.; із 22.01.2021 - 41 171,00 грн.; із 27.02.2022 - 41 169,00 грн.; із 16.03.2022 - 41 168,88 грн./а.с.26/

22.08.2024 ПАТ «ПУМБ» звернувся до ОСОБА_1 із письмовою вимогою (повідомлення), за змістом якого станом на 21.08.2024 у позичальника існує заборгованість перед банком у розмірі 73952,77 грн., яку слід сплатити протягом 30-ти днів з моменту отримання цього листа./а.с.23-24/

Згідно із розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №701 від 26.01.2019, зі змінами та доповненнями до нього, станом на 21.08.2027 становить: 41 168,88 грн. - заборгованість за кредитом, 32 783,89 грн. - заборгованість за процентами; на підтвердження розміру стягнення банком надано виписку по рахунку./а.с.26-29, 30-37/

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із підстав доведеності належними доказами, не спростованими відповідачкою, що дії останньої свідчать про домовленість сторін, яка спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Погодивши істотні умови зобов`язання, відповідачка порушила умови кредитного договору, які полягають у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та зводяться до загального цитування норм матеріального права безвідносно до фактичних обставин справи, якими підтверджено обізнаність позичальника з істотними умовами кредитування.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У відповідності до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17-ц, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Із матеріалів справи убачається, що 26.01.2019 відповідачка підписала заяву №701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка не залежно від редакції Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ», містить чітко визначені та доступні для розуміння споживача послуг істотні умови кредитування.

Підписанням такої заяви відповідачка підтвердила своє вільне волевиявлення на укладення кредитного договору, отримання платіжної картки, розмір кредиту, ліміт за яким у подальшому збільшено, та розмір процентної ставки 47,88% на рік.

Доказів на підтвердження наявності у позичальника на момент підписання заяви заперечень щодо умов кредитування, матеріали справи не містять. Більш того, до звернення кредитора в суд із відповідним позовом у жовтні 2024 року, відповідачка не надала доказів його повного чи часткового виконання, не ставила під сумнів умови кредитування та не оспорювала такий правочин.

Тоді як належність виконання зобов`язання є предметом доказування і у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформульованої у справі №913/618/21 від 08.06.2022.

Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Верховний Суд у справі №554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

У межах заявленого спору на підтвердження розміру заборгованості, банком, окрім її розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, із якої убачається, що відповідачка активно користувалася кредитними коштами та виконувала свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів, у тому числі відсотків за використання кредитного ліміту. Факт отримання кредитних коштів та користування ними відповідачкою не заперечувався, свого контррозрахунку заборгованості нею суду не надано.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували актуальність редакції Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» саме на дату укладення договору, колегія суддів відхиляє як неспроможні. Оскільки наявна у матеріалах справи їх копія затверджена рішенням Правління ПАТ «ПУМБ» протокол №694 від 06.03.2018, тобто діяла станом на 26.01.2019. Доказів, які б підтверджували застосування до позичальника інших умов кредитування, ніж визначені цією публічної пропозицією, відповідачкою не надано. Тоді як нерозуміння природи зобов`язання не звільняє від обов`язку його виконання.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновками районного суду про наявність правових підстав щодо стягнення з відповідачки на користь банку заборгованості за тілом кредиту та відсотками, розмір яких погоджено при підписання заяви №701 від 26.01.2019.

Отже, постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами не вбачається, оскільки останні не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах, а є припущеннями відповідачки. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 16 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08.04.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак