ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 квітня 2025 року

м. Харків

справа № 642/4312/24

провадження № 22-ц/818/2149/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 січня 2025 року, постановлене під головуванням судді Бородіної О.В.,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 77547,81 грн, з яких 73876,03 грн. заборгованість з постачання теплової енергії за період з 01.01.2012 року по 30.06.2024 року, 573 грн за абонентську плату за індивідуальним договором постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 року по 30.09.2023 року, 2855,01 за послугу з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 року по 30.09.2023 року, 272,64 грн. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 року по 30.06.2024 року, 38,77 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання за період 01.06.2024року по 30.06.2024 року, три відсотки річних у розмірі 835,02 грн., інфляційні втрати у розмірі 2224,99 грн. та судові витрати в сумі 3028 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02 січня 2025 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального Підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду за період з квітня 2017 року по 30.06.2024 року у розмірі 61 633 грн. 81 коп., яка складається з суми заборгованості з постачання теплової енергії в сумі 57962,03 грн за період з квітня 2017 року по 30.06.2024 року; 573,00 грн. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 29.02.2024; 38,77 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання з 01.06.2024 по 30.06.2024; 2224,99 грн. інфляційні витрати, 835,02 грн 3% річних. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального Підприємства «Харківські теплові мережі» судові витрати по сплаті судового збору та за отримання витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно у загальному розмірі 2470,86 грн. В іншій частині у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції у частині строку та розміру стягнення заборгованості.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив вимоги позивача про стягнення заборгованості з квітня 2017 року з урахуванням змін внесених Законом України від 30.03.2020 року № 540 року. Вважає, що суд першої інстанції помилився в розрахунках строку почавши рахувати період з квітня 2017 року, а повинен був рахувати з квітня 2018 року. Таким чином відповідачу була нарахована більша сума заборгованості а також судовий збір.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи, що з 12 березня 2020 року з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжені на строк дії такого карантину, тому позовні вимоги з квітня 2017 року заявлені в межах строку позовної давності і підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги про стягнення 3% річних та інфляції.

Судова колегія не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Згідно відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг опалення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № НОМЕР_1 .

Згідно відомості нарахувань та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість перед КП «Харківські теплові мережі» за період з 01.12.2012 року по 30.06.2024 року становить 77 547 грн. 81 коп., яка складається з:

- суми заборгованості з постачання теплової енергії в сумі 73876,03 грн за період з 01.12.2012 року по 30.06.2024 року;

- 573,00 грн. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 року по 30.06.2024 року;

- 38,77 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання за період з 01.06.2024 року по 30.06.2024 року;

- 2224,99 грн. інфляційні витрати, розраховані за період з травня 2019 року по січень 2022 року;

- 835,02 грн 3% річних нараховані також за період травня 2019 року по січень 2022 року.

Як на підставу позовних вимог Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» посилалось на те, що відповідач є споживачем послуг з опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 та внаслідок неповної сплати утворилась заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 77 547 грн. 81 коп, з яких 73876,03 грн. за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.12.2012 року по 30.06.2024 року, 573,00 грн. за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 року по 30.06.2024 року, 38,77 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання за період з 01.06.2024 року по 30.06.2024 року; 2224,99 грн. інфляційні витрати, розраховані за період з травня 2019 року по січень 2022 року; 835,02 грн 3% річних нараховані також за період травня 2019 року по січень 2022 року та судові витрати в сумі 3028 грн.

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

З наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за користування житлово-комунальними послугами за період з 01.12.2012 року по 30.06.2024 року складає 77 547 грн. 81 коп.

В розрахунку заборгованості зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати.

Згідно з вимогами ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно з п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язан оплатити надані послуги.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії, за послугу з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, а також інфляційних втрати і 3% річних.

Відповідно до ст. 257, п. 4 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Докази, що відповідач просив про застосування позовної давності в суді першої інстанції містяться в матеріалах справи. (а.с.27)

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 540-IX від 30 березня 2020 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Задовольняючі частково позовні вимоги, суд першої інстанції застосовував подовження строку позовної давності, та стягнув заборгованість за період з квітня 2017 року.

Звернувшись із заявою про застосування строків позовної давності, відповідач вважає, що стягненню підлягає сума заборгованості з квітня 2018 року, проте суд першої інстанції помилково стягнув заборгованість з квітня 2017 року. Вважає, що підстав для стягнення суми заборгованості за період з квітня 2017 року не вбачається.

Аналогічні доводи містить апеляційна скарга.

Разом з тимтаке твердження апелянта супереіить вищенаведеним нормам.

Крім того Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм та період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, в якому пунктом 19 визначено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості за період з квітня 2017 року по 30 червня 2024 року відповідає вимогам закону, оскільки строк позовної давності за зазначений період продовжений Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм та період дії воєнного стану», який вже був чинним на момент скасування Закону України 540-IX від 30 березня 2020 року Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» .

Матеріали справи свідчать про те, що квартира АДРЕСА_2 , підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води.

На ім`я відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 .

З наданої позивачем виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 , вбачається, що споживачем оплата за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.12.2012 року по 30.06.2024 року не здійснювалась, в зв`язку з чим за вказаний період виникла заборгованість.

Судова колегія зазначає, що оскільки вказана квартира відповідача була підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період надавались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач до позивача не звертався, факт отримання вказаних послуг не спростовано, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата за послуги теплопостачання та за послуги централізованого гарячого водопостачання. Плата за централізоване опалення розрахована з урахуванням опалюваної площі (об`єму) квартири відповідачки. Нарахування плати за послуги гарячого водопостачання здійснено відповідно до п.10, 21 Правил №630. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо по кожному виду послуг, суми заборгованості за кожен місяць. Вказаний розрахунок проведений у відповідності до вищевикладених вимог діючого законодавства. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачем не надано.

Враховуючи, що КП Харківські теплові мережі надавало за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та водопостачання, такі послуги були прийняті, від їх отримання споживач не відмовлявся, тому підстав для несплати за отриманні послуги, не вбачається.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова