Дата документу 19.03.2025 Справа № 322/2028/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №322/2028/23 Головуючий у 1 інстанції Губанов Р.О.
Провадження № 22-з/807/28/25 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
19 березня 2025 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Кухаря С.В.,
за участю секретаря судового засідання Книш С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Сторчівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання дій протиправними, частково недійсним наказу та визнання недійсним договору купівлі-продажу,-
В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Сторчівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання дій протиправними, частково недійсним наказу та визнання недійсним договору купівлі-продажу.
Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2024 року відмовлено взадоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2025 року рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2024 року залишено без змін.

14 лютого 2025 року на адресу Запорізького апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтуванні заяви зазначено, що до закінчення судових дебатів у справі представником відповідача було подано заяву про надання доказів понесених відповідачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Просили винести додаткове рішення по справі про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат пов`язаних з отриманням відповідачем професійної правничої допомоги у розмірі 12 000 грнт та витрат пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту у сумі 1 119,80 грн, всього 13 119,80 грн.

13 березня 2025 року від представника Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Мірошник О.П. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

19 березня 2025 року від представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд справи без участі, в якому останній також заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2025 року рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2024 року залишено без змін.

14 лютого 2025 року на адресу Запорізького апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв,

скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

За приписами статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Форми гонорару відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.09.2020року у справі № 910/4201/19).

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи складає 12 000,00 грн. та підтверджується наступними документами:

-копією договору про надання професійної правничої допомоги №28/12 від 28.12.2023 року;

-ордером на надання правничої (правової) допомоги №1153684 від 28.12.2023 року;

-описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 13 лютого 2025 року;

-актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13 лютого 2025 року №28/12.

Відповідно до Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13 лютого 2025 року №28/12 виконавець виконав наступну роботу: складення відзиву на апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Пономаренка О.О. на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 28.10.2024 року по справі №322/2028/23 6 000 гривень; 12.02.2025 року проїзд з смт. Новомиколаївна Запорізького району Запорізької області до Запорізького апеляційного суду, 66 км 2 000 гривень; 12.02.2025 року очікування та участь в судовому засіданні Запорізького апеляційного суду по справі №322/2028/23 2 000 гривень; 12.02.2025 проїзд з Запорізького апеляційного суду до смт. Новомиколаївна Запорізького району Запорізької області, 66 км 2 000 гривень, що загалом складає 12 000 гривень

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.02.2023 року у справі №915/606/21).

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі?№ 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п.п.268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи наявність заперечень щодо ухвалення додаткового рішення зі сторони позивача, враховуючи не співмірність заявлених судових витрат, колегія суддів дійшла висновку, що співмірним зі складністю справи та реальності адвокатських витрат є розмір 3 000 гривень.

Крім того, представником відповідача були понесені витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту (з смт. Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області до м. Запоріжжя 63 км. в одну сторону), а саме витрати на придбання пального (дизельного палива), в кількості 20 літрів 12.02.2025 року для участі в судовому засіданні в Запорізького апеляційного суду на суму 1119,80 грн.

Верховний Суд у постанові від 14.09.2022 року у справі № 509/6250/20 (провадження № 61-5923св22) висловив правову позицію про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.

На підтвердження зазначених витрат надано чек №98476 від 12.02.2025 року на суму 1 119 гривень 80 копійок та овідку від 13 лютого 2025 року.

Таким чином, підлягають також стягенню на користь ОСОБА_1 понесені витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту (з смт. Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області до м. Запоріжжя), а саме витрати на придбання пального (дизельного палива), в кількості 20 літрів 12.02.2025 року для участі в судовому засіданні в Запорізького апеляційного суду на суму 1119,80 грн.

Керуючись ст.ст. 270, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Сторчівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання дій протиправними, частково недійсним наказу та визнання недійсним договору купівлі-продажу додаткове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з отриманням правничої допомоги у розмірі 3 000 гривень 00 копійок та витрати пов`язані з прибуттям до суду у розмірі 1 119 гривень 80 копійок, що разом складають 4 119 гривень 80 копійок.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту додаткової постанови.

Головуючий

Судді: