Справа № 697/2935/24
Провадження № 2/697/302/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого судді Сивухіна Г.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро-Газон» про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити середню заробітну плату по день видачі копії наказу про звільнення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з позовом до ТОВ «Дніпро-Газон» про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити середню заробітну плату по день видачі копії наказу про звільнення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з позивач працюючи у ТОВ «Дніпро-Газон» домовився з керівництвом товариства про видачу йому трудової книжки для оформлення пенсії при досягненні пенсійного віку. Відповідачем даної домовленості не виконано, після звільнення з роботи 29.02.2024 трудову книжку отримати не вдалося, оскільки на місці роботи її не було. Лише в другій половині березня 2024 року ним було отримано його трудову книжку через третіх осіб, що призвело до того, що він не зміг вчасно подати документи на призначення йому пенсії, у зв`язку з чим ним втрачено три місяці на отримання пенсії.

В журналі видачі трудових книжок він не розписувався, даного журналу йому не давали, хоча він пропонував надіслати його поштою. Станом на момент звернення до суду з даним позовом йому не видано наказу про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та утримані суми розрахунку при звільненні, а тому за ним зберігається середній заробіток по день видачі на руки вище зазначених документів. Роботодавцем порушено процедуру звільнення, крім того не забезпечені умови одержання трудової книжки, що призвело до пізнього звернення до Пенсійного фонду і втрати пенсії за три місяці. Просить суд визнати дії відповідача протиправними та такими, що порушують норми статті 47, 235 КЗпП, зобов`язати відповідача виплатити середню заробітну плату по день видачі копії наказу про звільнення.

Ухвалою суду від 27.12.2024 позов ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме: зазначити зміст позовних вимог; дату з якої слід стягнути середню заробітну плату за час затримки видачі наказу про звільнення; час коли позивач дізнався про порушення свого права; посилання на норми КЗпП України на підставі яких слід стягнути середню заробітну плату при затримці видачі наказу про звільнення; зазначити які саме дії відповідача слід визнати протиправними, а також надати документ, що підтверджує сплату судового збору.

На виконання вище вказаної ухвали, 22.01.2025 позивачем надано суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою судді від 23.01.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, 05.02.2025 ним отримано ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.27). Відзив на позов не подано.

12.02.2025 від представника відповідача адвоката Бовшика М.Ю. на виконання ухвали суду від 23.01.2025 надано суду витребувані докази, які приєднано до матеріалів справи (а.с.28-41). Копії даних документів представником відповідача було направлено позивачу (а.с.45-47).

Суд, вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, із записів у трудовій книжці, що належить позивачу серії НОМЕР_1 від 02.08.1982, ОСОБА_1 прийнятий підсобним робітником у ТОВ «Дніпро-Газон» з 26.06.2023, звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП з 29.02.2024 (запис,79,80) (а.с.5,6).

Відповідно до повідомлення директора ТОВ «Дніпро-Газон» №2711 від 27.11.2024, позивачу ОСОБА_1 повідомлено, що підприємством дотримано вимоги КЗпП під час його звільнення (а.с.9).

Відповідно до наданої представником відповідача копії виписки з книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ТОВ «Дніпро-Газон», позивач ОСОБА_1 звільнений на підставі наказу №6-к від 29.02.2024, від отримання трудової книжки відмовився (а.с.30-34).

Відповідно до наказу керівника ТОВ «Дніпро-Газон» №6-К від 29.02.2024 про припинення трудового договору, ОСОБА_1 звільнено з посади підсобного робітника за власним бажанням на підставі заяви ОСОБА_1 . Відповідно до відмітки на даному наказі, ОСОБА_1 відмовився ознайомитися з наказом та повідомленням про нараховані та виплачені суми при звільненні та отримати копію наказу і повідомлення, про що складено акт №2 від 29.02.2024 (а.с.37).

Відповідно до реєстрації наказів ТОВ «Дніпро-Газон» з кардових питань (прийняття на роботу, звільнення, сумісництво, суміщення, переведення на іншу роботу, атестація, щорічна оцінка, підвищення кваліфікацій) за 2024 рік, наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади підсобного робітника №6-к від 29.02.2024 зареєстровано у даному наказі (а.с.35,36).

Згідно повідомлення ТОВ «Дніпро-Газон» про нараховані та виплачені суми при звільненні від 29.02.2024, вбачається, що у зв`язку зі звільненням 29.02.2024 ОСОБА_1 було нараховано та виплачено суми:

- основна заробітна плата 7200,00 грн;

- компенсація за невикористану відпустку 3763,48 грн;

- утримано 2137,88 грн, з яких: 1973,43 грн. ПДФО, 164,45 грн. військовий збір;

- виплачено на дату звільнення 5789,60 грн;

- заборгованість за підприємством на початок місяця 0 грн.

Відповідно до відмітки на даному повідомленні, ОСОБА_1 відмовився отримати повідомлення, про що складено акт №2 від 29.02.2024 (а.с.39).

Відповідно до Акту ТОВ «Дніпро-Газон» №2 від 29.02.2024, складеного директором товариства та його заступником з виробничих питань, підсобний робітник ОСОБА_1 відмовився отримати копію наказу про звільнення його з роботи за ст. 38 КЗпП України з додатком- повідомленням про нараховані та виплачені ними при звільненні та поставити підпис в ознайомленні з наказом (а.с.40).

Відповідно до Акту ТОВ «Дніпро-Газон» №3 від 29.02.2024, складеного директором товариства та його заступником з виробничих питань, підсобний робітник ОСОБА_1 відмовився поставити підпис в отриманні трудової книжки. Про складення даного акту повідомлено ОСОБА_1 (а.с.41).

Відповідно до довідки ТОВ «Дніпро-Газон» від 11.02.2025 про доходи, ОСОБА_1 дійсно працював на підприємстві ТОВ «Дніпро-Газон» з 26.06.2023 по 29.02.2024 на посаді підсобного робітника і його дохід за останні три місяці роботи становить 21600,00 грн (а.с.38).

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, предметом розгляду якого є визнання дій відповідача протиправними та такими, що порушують норми статті 47, 235 КЗпП, зобов`язання відповідача виплатити середню заробітну плату по день видачі копії наказу про звільнення.

Частиною 1,2 ст. 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Щодо позовної вимоги в частині визнання дій відповідача протиправними та такими, що порушують норми статті 47, 235 КЗпП.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Відповідно до змісту вимог позовної заяви вбачається, що у порушення відповідачем законодавства про працю позивачем ОСОБА_1 вказано на невчасну видачу йому у день звільнення трудової книжки, наказу про звільнення, а також не повідомлення його про нараховані та утримані суми розрахунку при звільненні.

Разом з тим, матеріали справи містять докази на підтвердження відмови позивача ОСОБА_1 від отримання ним при звільненні трудової книжки, копію наказу про звільнення його з роботи за ст. 38 КЗпП України з додатком- повідомленням про нараховані та виплачені ними при звільненні, а саме даний факт підтверджено актами №2,3 від 29.02.2024.

Отже, відповідачем вжито заходів щодо вручення ОСОБА_1 трудової книжки, наказу про звільнення та повідомлення про нараховані суми при звільненні.

У свою чергу позивачем не надано доказів на спростування даних фактів.

Таким чином, матеріали справи не місять доказів порушення відповідачем трудового законодавства під час звільнення ОСОБА_1 (видачі трудової книжки, наказу про звільнення та повідомлення про нараховані позивачем суми). Неотримання позивачем вказаних документів відбулося внаслідок його ж дій.

Щодо порушення роботодавцем статті 235 КЗпП України, суд зазначає, що даною статтею передбачено норми, які підлягають застосуванню у разі поновлення на роботі, зміни формулювання причин звільнення, оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи.

Однак перелічені ст. 235 КЗпП правовідносини не є предметом даного спору.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 частині визнання дій відповідача протиправними та такими, що порушують норми статті 47, 235 КЗпП не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, оскільки суд не знайшов підстав для визнання дій відповідача протиправними, вимога про стягнення середнього заробітку є безпідставною.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро-Газон» про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити середню заробітну плату по день видачі копії наказу про звільнення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 21.03.2025.

Суддя Г . С . Сивухін