ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

24 березня 2025 року

м. Київ

справа № 677/1985/23

провадження № 61-452св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , в особі представника Ковалишина Тимофія Анатолійовича , про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Історія справи

1. У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 846 142, 70 грн.

2. Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області

від 18 вересня 2024 рокупозов ОСОБА_1 задоволено.

3. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 11 грудня 2020 року у розмірі 846 142, 70 грн, яка складається з 562 000, 00 грн - сума боргу за договором позики,

236 380, 40 грн - інфляційні витрати та 47 762, 30 грн - 3 % річних. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

4. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 11 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 вересня

2024 року - без змін.

5. Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2025року касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діяв адвокат Казарян А. О., залишено без задоволення. Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області

від 18 вересня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду

від 11 грудня 2024 року залишено без змін.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового судового рішення

6. 25 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , в особі представника Ковалишина Т. А., про ухвалення додаткового судового рішення у справі, в якій він вказує, що позивач не мав можливості подати всі докази витрат на професійну правничу допомогу одночасно з поданням відзиву на касаційну скаргу, оскільки акт виконаних робіт за представництво і захист інтересів в суді касаційної інстанції не може бути складено до повного виконання наданої послуги. Заявник зазначає, що поніс судові витрати у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції у розмірі 7 500 грн. Вважає, що вказані судові витрати підлягають стягненню у повному обсязі з відповідача, оскільки у задоволенні касаційної скарги Верховним Судом було відмовлено.

7. Також представник ОСОБА_1 - Ковалишин Т. А. зазначає, що постанова Верховного Суду від 20 лютого 2025 року надійшла до електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд» 25 лютого 2025 року, що підтверджується карткою руху документів.

Заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового судового рішення не надійшли.

Позиція Верховного Суду

8. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті (частина третя статті 259 Цивільного процесуального кодексу України).

9. Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

10. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

11. Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 , в особі представника Ковалишина Т. А., про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.

12. Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

13. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

14. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

15. Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

16. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

17. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку з реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й стримування від подання безпідставних позовів (скарг).

18. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

19. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

20. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

21. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

22. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

23. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду

від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

24. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

25. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

26. Правничу допомогу на стадії касаційного розгляду справи № 677/1985/23 ОСОБА_1 надавав адвокат Ковалишин Т. А., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги № 117 від 21 грудня 2023 року, додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № 3 від 03 лютого 2025 року та ордеру від 02 лютого 2025 року № 1814359.

27. 06 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Ковалишин Т. А. подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діяв адвокат Казарян А. О., на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 вересня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 грудня 2024 року.

28. У відзиві на касаційну скаргу відповідач вказав, що розмір витрат на професійну правничу допомогу буде складати фіксований гонорар у розмірі 7 500 грн. Остаточний розмір судових витрат буде подано у встановлений законом строк та спосіб.

29. До заяви про ухвалення додаткового судового рішення, яка подана представником ОСОБА_1 - адвокатом Ковалишиним Т. А., долучено у копіях: додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 3 від 03 лютого 2025 року (у якій зазначено, що вартість послуг з представництва та захисту інтересів клієнта у Верховному Суді в ході розгляду справи № 677/1985/23 складає 7 500 грн); акт виконаних робіт від 24 лютого 2025 року № 5 на суму 7 500 грн; рахунок на оплату правничої допомоги № 5 від 03 лютого 2025 року на суму 7 500 грн; платіжну інструкцію № @2PL677591 від 06 лютого 2025 року про сплату за представництво у Верховному Суді у справі № 677/1985/23 грошових коштів у сумі 7 500 грн; докази направлення стороні відповідача заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

30. Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі

№ 755/9215/15).

31. Відповідно до частин четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

32. Відповідно до частин першої, третьої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

33. Отже, згідно з положеннями статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними.

34. Враховуючи, що копію постанови суду касаційної інстанції заявник отримав 25 лютого 2025 року, а заява про ухвалення додаткового рішення у справі з доказами понесення судових витрат подана 26 лютого 2025 року, колегія суддів вважає, що наявні підстави для поновлення ОСОБА_1 встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України процесуального строку.

35. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

36. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

37. Враховуючи складність справи, суть спору (стягнення боргу за договором позики), результат розгляду справи, підстави задоволення позовних вимог, характер наданих послуг, участь адвоката під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій та його обізнаність з правовою проблематикою у справі на стадії касаційного перегляду, витрачений час на складання відзиву на касаційну скаргу, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах перегляду цієї справи в суді касаційної інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

38. З огляду на наведене, заява ОСОБА_1 ,в особі представникаКовалишин Т. А., про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 , в особі представника Ковалишина Тимофія Анатолійовича, про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу, надану у суді касаційної інстанції, у розмірі

4 000 (чотири тисячі) грн.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили

з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович