Справа № 502/420/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради

про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради та просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позовній заяві вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Кілійської міської ради, загальною площею 3,18 га, відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ОД № 051060 від 01.06.1999 року та житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 . При житті ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 за яким заповідала все майно, на яке вона матиме право за законом. Позивач, після смерті ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, внаслідок чого, було відкрито спадкову справу № 203/2010 Кілійською районною державною нотаріальною конторою. Позивач, ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю працюючих нотаріусів на постійній основі на території м. Кілія та колишнього Кілійського району, у зв`язку зі смертю приватного нотаріуса ОСОБА_3 в липні 2024 року та відсутності з лютого 2022 року приватного нотаріуса Юрченко М.Є., наявними обмеженнями щодо пересування цивільних осіб, які діють під час правового режиму воєнного стану, позбавлений можливості належним чином звернутися до нотаріусів в Кілійській територіальній громаді та оформити належним чином спадкові права, які залишилися після смерті своєї матері, у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат» та Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5. Незважаючи на дані обставини, позивач, як спадкоємець за законом, незважаючи на віддаленість знаходження нотаріальної контори, та наявності обмежень під час правового режиму воєнного стану, була змушена поїхати до державного нотаріуса в Ренійську районну державну нотаріальну контору з вимогою оформити спадщину після померлої ОСОБА_2 . Під час звернення до нотаріуса, їй нотаріусом було надане усне роз`яснення, що через відсутність всіх належних правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку, в тому числі і відсутність належної реєстрації спадкового майна на померлого спадкодавця, та належної державної реєстрації земельної ділянки необхідно звернутися до суду за вирішенням цього питання. Нотаріус пояснив, що так як всіх правовстановлюючих документів на житловий будинок немає, право власності не зареєстроване, відсутні також всі належні документи на земельну ділянку, яка належала померлій ОСОБА_2 , оригінал заповіту з проставленою печаткою пошкоджений, а тому позивач ОСОБА_1 повинна звернутися до Кілійського районного суду за захистом свої прав. На вимогу ОСОБА_1 надати письмову відповідь щодо неможливості оформити спадкові права в нотаріальному порядку, нотаріус зазначив, що не має змоги та можливості видати такий лист та підкреслив необхідність звернутися до суду. На теперішній час вищевказане унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав.

В зв`язку з зазначеним, позивач просила суд:

- встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, загальною площею 3,18 га, відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ОД № 051060 від 01.06.1999 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1-А2 житловою площею 57,8 кв.м. та загальною площею 85,0 кв. м., літньої кухні літ. Б1, котельні літ. В1, гаражу літ. Г, комори літ. Д1, сараю літ. Е, сараю літ. Ж, навісу літ. З, надвірних споруд - № 1-5, І, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача та задовольнити позов.

Представник відповідача Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав відзив, в якому просив судрозглянути справу без його присутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19.05.1965 р., запис акта про народження № 129 рос. « ОСОБА_4 » та рос. « ОСОБА_2 » є батьками: рос. « ОСОБА_5 », ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 від 29.02.1980 р., ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 18.10.1986 р., рос. « ОСОБА_6 » та рос. « ОСОБА_5 »зареєстрували шлюб 18.10.1986 року, про що зроблено актовий запис за № 180. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « ОСОБА_7 ».

Згідно заповіту від 05.05.1990 р. ОСОБА_2 заповідала усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що вона за законом матиме право ОСОБА_1 .

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_5 від 30.11.2009 р., актовий запис № 320, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_2 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Кілійської міської ради, загальною площею 3,18 га, відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ОД № 051060 від 01.06.1999 року.

Відповідно до технічного паспорту від 01.11.2024 р., житловий будинок в АДРЕСА_1 в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1-А2 житловою площею 57,8 кв. м. та загальною площею 85,0 кв. м., літньої кухні літ. Б1, котельні літ. В1, гаражу літ. Г, комори літ. Д1, сараю літ. Е, сараю літ. Ж, навісу літ. З, надвірних споруд - № 1-5, І.

Відповідно до заяви від 25.05.2010 р. спрямованої до Кілійської нотаріальної контори, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 80503195 від 18.03.2025 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Кілійською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 49368395 та номером у нотаріуса 203/2010.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належностіжитлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1261, 1233, 1269 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Кілійської міської ради про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, загальною площею 3,18 га, відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ОД № 051060 від 01.06.1999 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1-А2 житловою площею 57,8 кв.м. та загальною площею 85,0 кв. м., літньої кухні літ. Б1, котельні літ. В1, гаражу літ. Г, комори літ. Д1, сараю літ. Е, сараю літ. Ж, навісу літ. З, надвірних споруд - № 1-5, І, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников