ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/291/25
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

01 квітня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Приходько Л.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

27 вересня 2024 року Херсонським міським судом Херсонської області ухвалено у зазначеній справі рішення, на яке 17 березня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу сформувавши її в системі «Електронний суд» одночасно заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення суду.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження скаржником зазначено, що оскаржуване рішення суду було ухвалено 27 вересня 2024 року без її участі та участі її представника, про існування якого стало відомо лише 16 січня 2025 року. Проте, у зв`язку лікуванням, проведенням обстеження та реабілітацією після отриманої в березні 2024 року травмою не мала змоги оскаржити рішення у встановлені законом строки.

Вказана апеляційна скарга зареєстрована судом апеляційної інстанції 18 березня 2025 року.

27 березня 2025 року матеріали справи (за запитом суду) надійшли до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 354 ЦПК України, якою визначені строки на апеляційне оскарження, вбачається, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Підстави пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ЄСПЛ вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ від 20 лютого2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Положеннями статті 272 ЦПК України визначено порядок вручення судового рішення.

Відповідно частини 5 статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Пунктами 2 та 4 частини 6 вказаної статті визначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи, а день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

Із матеріалів справи вбачається, що заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області 27 вересня 2024 року постановлено за відсутності учасників справи (а.с.121-122). Повний текст рішення складено 27 вересня 2024 року.

Згідно інформації з картки руху документа у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, рішення суду направлено до підсистеми «Електронний суд» 26 грудня 2024 року та завантажено у систему 30 грудня 2024 року.

Копія рішення суду направлена представнику скаржника на електронну адресу 26 грудня 2024 року, про що свідчить Довідка про доставку електронного листа до електронної скриньки наявної в матеріалах справи, проте дата доставки листа в довідкі не зазначена (а.с. 125 на звороті).

Крім того, копію оскаржуваного рішення суду ОСОБА_1 направлено поштою на адресу зазначену в матеріалах справи проте, поштове відправлення 05 лютого 2025 року повернено до суду з відміткою повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 126).

Враховуючи відсутність в матеріалах справи відомомостей про день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету представника позивача, днем вручення судового рішення ОСОБА_1 слід вважати, відповідно до пункту 4 частини 6 статті 272 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, а саме 05 лютого 2025 року.

Апеляційна скарга на оскаржуване рішення суду подана ОСОБА_1 лише 17 березня 2025 року.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Херсонського міського суду Херсонської області 27 вересня 2024 року, позивач посилалась на неможливість своєчасного подання скарги через її лікування, проведення обстежень та здійснення реабілітації після отриманої в березні 2024 року травми.

На підтвердження доводів пропуску строку ОСОБА_1 надано виписка із медичної карти стаціонарного хворого 8014/283 від 28.03.2024р, виписний епікриз №03880 від 05.09.2024р., виписний екіприз №04560 від 16.10.2024р., квитки (посадкові документи) Самбір-Київ - 13.10.24р. квиток УЗ Самбір-Київ - 03.12.24р., квиток УЗ Київ-Самбір - 04.12.24р., квиток УЗ Самбір-Київ - 14.01.25р., квиток УЗ Київ-Самбір - 15.01.25р., квиток УЗ Самбір - Київ, 19.01.2025р. на реабілітацію, квиток УЗ Київ Самбір від 30.01.2025р. з реабілітації, висновок КТ від 03.09.2024р, висновок КТ від 04.12.024р., висновок КТ від 15.01.2025р., санаторна книжка з якої вбачається, що ОСОБА_1 з 07.02.2025р. по 16.02.2025р. перебувала на лікуванні у санаторії.

Однак, вказі докази не підтверджують наявність обставин, що об`єктивно унеможливлювали подати заявником апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їй, 05 лютого 2025 року, повного рішення суду, враховуючи що відповідно до наданих документів заявниця перебувала на санаторному лікуванні лише до 16 лютого 2025 року.

Інших обставин, які б об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їй копії судового рішення, тобто до 07 березня 2025 року, у клопотанні про поновлення строку не зазначено. Додані до клопотання медичні документи та квитки не стосуються строку визначеного процесуальним законом для подання апеляційної скарги.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

ЄСПЛ зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року в справі Юніон Еліментарія Сандерс протии Іспанії, № 11681/85, § 35).

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі Перетяка і Шереметьєв протии України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення у справі «МПП «Голуб» проти України» (MPP Golub v. Ukraine), № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Із урахуванням наведених положень національного законодавства та практики ЄСПЛ, оцінивши наведені ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки заявником не надано належного пояснення тому, що перешкоджало їй подати апеляційну скаргу у строки, визначені процесуальним законом.

Згідно з частиною 3 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу (частина 4 статті 357 ЦПК України).

З урахуванням вищенаведеного апеляційна скарга ОСОБА_1 має бути залишена без розгляду. При цьому протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали ОСОБА_1 має право звернутись із клопотанням, у якому вказати інші поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та надати докази на їх підтвердження.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2024 року залишити без руху.

Надати скаржнику строк протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду для усунення недоліків зазначених в ухвалі.

Якщо заяву не буде подано заявником в зазначений строк або вказані ним підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Херсонського апеляційного суду Л.А. Приходько