Справа № 202/4588/24
Провадження № 2/202/550/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.,

за участю секретаря Карасьової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Константинов Р.Д. звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.05.2023 року на вул. Курсантська в районі буд. № 11Б у м. Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Subaru Outback р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Suzuki SX4 р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого автомобіль Subaru Outback р.н. НОМЕР_1 отримав значні механічні пошкодження, а пасажир ОСОБА_2 тілесні ушкодження, чим завдано матеріальних та моральних збитків.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2023 року (справа № 206/2562/23) ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з висновком № 9738 судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 18.01.2024 року, станом на 12 червня 2023 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Subaru Outback, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням зносу становить 223469,65 гривень, а без урахування зносу - 133824,95 гривень.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Suzuki SX4 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 була застрахована Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 209572734 від 20.06.2022 року в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». За даним полісом страхова компанія виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну в розмірі 110591,10 гривень, за вирахуванням франшизи (1500,00 гривень) та зносу автомобіля. Отже, на цей час розмір не відшкодованого матеріального збитку складає 112878,55 грн. (223469,65 грн. (розмір матеріального збитку) 110591,10 грн. (розмір виплаченого страхового відшкодування)- 1500,00 грн. (франшиза)), які має відшкодувати відповідач, як винуватець ДТП.

Окрім того, в результаті ДТП позивачі отримали моральну шкоду, що виразилась у емоційних переживаннях через ушкоджене майно та погіршення стану здоров`я ОСОБА_2 , розмір якої останні оцінюють по 25000,00 гривень кожному.

Враховуючи наведене, представник позивачів просить: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 112878,55 гривень та моральну шкоду в розмірі 25000,00 гривень; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 25000,00 гривень. Розподіл судових витрат здійснити наступним чином: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати послуг експерта в розмірі 8000,00 гривень, витрати на професійну правничу допомогу 20000,00 гривень та по 500,00 гривень за кожне судове засідання, витрати з оплати судового збору в розмірі 1378,79 гривень; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати з оплати судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку в порядку загального позовного провадження.

13 червня 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Негробов О.В. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що на день настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди ОСОБА_3 , відповідно до договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 209572734, була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на суму 128500,00 грн. (ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну з вирахуванням франшизи). Отже, відсутні законні підстави стягувати з відповідача шкоду в межах ліміту відповідальності за шкоду, спричинену майну з вирахуванням франшизи, а пред`явлені позовні вимоги ставлять під сумнів доцільність існування самого інституту страхування цивільно-правової відповідальності в цілому.

Вказує, що на підтвердження розміру спричинених матеріальних збитків позивач надав до суду висновок № 9738 судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 18 січня 2024 року, складений судовим експертом-автотоварознавцем Крутінєм В.І.. При цьому, відповідача не було запрошено на огляд пошкодженого автомобіля позивача, а тому у неї була відсутня змога особисто прибути на такий огляд та впевнитись у процедурі його проведення. Сторона Відповідача вважає, що на підставі цього висновку експерта неможливо встановити дійсну вартість відновлювального ремонту, оскільки зазначена у висновку експерта сума є розрахунковою, тобто в ньому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, яка може бути витрачена на відновлення пошкодженого транспортного засобу Subaru Outback р.н. НОМЕР_1 . Отже, у відповідача відсутній обов`язок відшкодувати Позивачеві ОСОБА_1 різницю між сумою вартості відновлювального ремонту без урахування зносу і сумою страхової виплати в розмірі 112 878,55 грн., оскільки ним не було надано документів, які б підтверджували факт здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу Subaru Outback р.н. НОМЕР_1 та його оплату. Для застосування у цій справі положень ст.ст. 22, 1192 ЦК України необхідно належним чином встановити всі обставини справи.

З огляду на відсутність доказів, які б підтверджували реальну вартість ремонту автомобіля, як це передбачено ст. 1192 ЦК України, відшкодування зазначених збитків неможливе, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

24 червня 2024 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Константинов Р.Д. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якій зазначив, що позиція відповідача є хибною та необґрунтованою. Так, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну автомобілю «Subaru Outback» р/н НОМЕР_1 , в розмірі 110591,10 грн., за вирахуванням суми франшизи та зносу автомобіля. З метою визначення розміру завданого матеріального збитку внаслідок даного ДТП та необхідністю звернення до суду, ОСОБА_1 звернувся до незалежного судового експерта-автотоварознавця Крутінь В.І., яким складено висновок №9738 судового експерта автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 18.01.2024 року. Судовим експертом встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Outback» р/н НОМЕР_1 без урахування зносу складає 223469,65 грн., а вартість матеріального збитку з урахуванням зносу становить 133824,95 грн. Отже, позивачем надано докази на підтвердження завданих збитків, у вигляді витрат, які він мусить зробити, для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту). При цьому, представник позивачів зазначив, що автомобілі «Subaru Outback» р/н НОМЕР_1 була здійснена заміна пошкодженого бокового правого дзеркала заднього виду та заміна переднього правого пасажирського скла передньої двері. В іншому, автомобіль має ті ж самі пошкодження, що мав і після ДТП, а позивач чекає на отримання повної суми відшкодування завданих збитків, щоб мати можливість здійснити відновлювальний ремонт транспортного засобу.

Законом України встановлено обмеження, щодо відшкодування шкоди, яке полягає у тому, що страхова компанія відшкодовує вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля. Тобто, знос автомобіля страховик не відшкодовує, а тому ця різниця, що є повинна бути відшкодована відповідачем, як винуватцем ДТП та особою відповідальною за завданий збиток. Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 , як винуватця ДТП та особи відповідальної за завданий збиток, повинна бути стягнута матеріальна шкода у розмірі, що є різницею між вартістю відновлювального ремонту автомобіля без урахування зносу, яка визначена судовим експертом у Висновку № 9738 від 18.01.2024 року і сумою виплаченого розміру страхового відшкодування, що становить 112878,55 грн., до якої входить сума франшизи 1500,00 грн. та розраховується наступним чином: 223469,65 грн. (вартість відновлювального ремонту без урахування зносу) 110591,10 грн. (розмір страхового відшкодування).

Щодо посилань представника відповідача на відсутності відповідача під час огляду пошкодженого транспортного засобі, представник позивача зазначає, що відповідачем не наведено переліку зафіксованих судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_4 пошкоджень, з якою вона не згодна, а Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не вимагає присутності другого учасника ДТП при огляді.

З урахуванням наведеного, представник позивача вважає, що усі заявлені позовні вимоги є законними, підтверджуються належними і допустимими доказами, а тому просить їх задовольнити.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 адвоката Негробова О.В. та витребувано від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», належним чином засвідчені копії документів, а саме: всі письмові звернення потерпілої сторони до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заява на виплату страхового відшкодування, запрошення на огляд пошкодженого транспортного засобу, заява про погодження розміру страхового відшкодування тощо) із зазначенням дати надходження та вхідних реєстраційних номерів; документи, на підставі яких було прийнято рішення та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 110591,10 гривень (акт/протокол огляду пошкодженого ТЗ, звіт про оцінку майна, висновок автотоварознавчого дослідження, експертний висновок, ремонтні калькуляції, результати онлайн/інтернет аукціону тощо); детальний розрахунок суми страхового відшкодування із посиланням на документи, на підставі яких він проводився.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача, призначено по цивільній справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз та зупинено провадження до закінчення проведення судової експертизи.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2024 року поновлено провадження у справі для розгляду клопотання експерта від 03.09.2024 року № 2256-24 щодо надання на огляд об`єкту дослідження для проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2024 року задоволено клопотання експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. Зобов`язано ОСОБА_1 надати експертам для огляду транспортний засіб Subaru Outback р.н. НОМЕР_1 та зупинено провадження у справі до закінчення проведення судової експертизи.

03 грудня 2024 року від директора Дніпропетровського НДІ судових експертиз надійшли матеріали цивільної справи та повідомлення про неможливість надання висновку судової транспортно-тованознавчої експертизи.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2024 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу, до судового розгляду по суті.

15 лютого 2025 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Негробов О.В. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав до суду додаткові пояснення у справі в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог та не брати до уваги зміст відповіді на відзив. У повідомленні № 2256-24 про неможливість надання висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 202/4588/24 від 15.11.2024 р. судовий експерт Телятніков С.М. зазначив, що об`єкт дослідження транспортний засіб Subaru Outback р.н. НОМЕР_1 на огляд був наданий в частково відновленому стані. Співставивши фотододатки до висновку № 9738, керуючись змістом якого позивач ОСОБА_1 обґрунтовує розмір позовних вимог, пред`явлених до відповідача та таблицю ілюстрацій до висновку експерта № 2256-24 (додаток № 1), виконаної судовим експертом Телятніковим С.М вбачається, що транспортний засіб Subaru Outback р.н. НОМЕР_1 дійсно було частково відновлено, що співпадає із твердженнями сторони Позивача ОСОБА_1 про здійснену заміну пошкодженого бокового правого дзеркала заднього виду та заміну переднього правого пасажирського скла передньої двері, колісного диску. Позивач ОСОБА_1 під час звернення до суду із позовом, умисно приховав факт часткового відновлення ним транспортного засобу Subaru Outback р.н. НОМЕР_1 . Пред`явлення до відповідача вимоги стягнення збитків в межах ліміту відповідальності за шкоду, спричинену майну (з вирахуванням франшизи) є неправомірним та ставить під сумнів доцільність існування самого інституту страхування цивільно-правової відповідальності в цілому. Разом із цим, позивач ОСОБА_1 не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, які витрати і в якому розмірі на відновлення належного йому автомобіля були ним понесені, тобто реальної вартості ремонту автомобіля, як це передбачено ст. 1192 ЦК України, з огляду на що відшкодування зазначених збитків неможливе, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

21 березня 2025 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Константинов Р.Д. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав до суду додаткові пояснення у справі в яких зазначив, що межі відповідальності страхової компанії обмежені лімітом відповідальності за страховим полісом (130000,00 грн. 1500,00 грн. франшиза = 128500,00 грн.). Також представник позивачів вказав, що автомобіль «Subaru Outback» р/н НОМЕР_1 перебуває лише в частково відновленому стані, щоб мати можливість керувати автомобілем і їздити, то була здійснена заміна пошкодженого бокового правого дзеркала заднього виду, заміна переднього правого пасажирського скла передньої двері. В іншому, автомобіль має ті ж самі пошкодження, що мав і після ДТП. Тобто, в будь-якому випадку і беззаперечно, з відповідача підлягає стягненню сума франшизи у розмірі 1500,00 грн., а також вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, за мінусом шкоди в межах ліміту відповідальності страхової компанії: 128500,00 грн. (ліміт відповідальності по полісу страховика), а також вартості замінених запчастин на суму 41297,34 грн., що в результаті становить 53672,31 грн., а саме: 223469 грн. 65 коп. (вартість відновлювального ремонту без урахування зносу) 128500 грн. 00 коп. (ліміт страхової компанії по полісу) 41297,34 грн. (вартість замінених запчастин ) = 53672 грн. 31 коп. Окрім цього, на користь позивачів також підлягає стягненню моральна шкода в сумі 50000,00 гривень по 25000,00 гривень кожному.

Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились, натомість в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились натомість в матеріалах справи наявна заява представника позивача в якій просить розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що 15.05.2023 року о 18.00 год. в м. Дніпро, вул. Курсантська, в районі будинку 11, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Subaru Outback р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 ,, та автомобіля Suzuki SX4 р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .. Внаслідок ДТП автомобілі отримали пошкодження, а пасажир ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, чим завдано збитків.

Відповідно до постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2023 року у справі № 206/2562/23, провадження № 3/206/1321/2023, дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з порушенням ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України.

Зазначена постанова суду при розгляді даної справи має преюдиціальне значення у відповідність до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, якою встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, наявність вини в діях ОСОБА_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена, не оспорюється сторонами й не підлягає доказуванню.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність особи, що керувала транспортним засобом Suzuki SX4 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 , застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 209572734 в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», з з 21.06.2022 року по 20.06.2023 року включно, із розміром відшкодування за шкоду, завдану майну 130000,00 гривень, із розміром франшизи 1500,00 гривень.

05 червня 2025 року ОСОБА_6 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 15.05.2023 року у м. Дніпрі по вул. Курсантська 11Б, в ході якої водій автомобіля Suzuki SX4 р.н. НОМЕР_2 , скоїв зіткнення з автомобілем Subaru Outback р.н. НОМЕР_1

20.12.2023 року ОСОБА_1 подав до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» заяву про здійснення виплати страхового відшкодування, в якій останній погодився із розміром страхової виплати в сумі 110591,10 гривень.

Відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , 22.12.2023 року на рахунок останнього було зараховано 110591,10 гривень, деталі транзакції: страх. Виплата ОСОБА_1 , Акт №109-01544923-1 від 21.12.2023 року, без ПДВ.

Згідно з висновком №9738 судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 18 січня 2024 року, підготовленого для подання до суду за замовленням ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Subaru Outback, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , пошкодженого у наслідок від ДТП, станом цін на 12 червня 2023 року, становить: 133824,95 гривень, а вартість відновлювального ремонту даного автомобіля станом цін на 12 червня 2023 року, становить: 223469,65 гривень.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 9738 від 15 січня 2024 року, за проведення експертного дослідження та надання висновку експерта, ОСОБА_1 сплачено 8000,00 гривень.

У повідомленні № 2256-24 від 15.11.2024 року, старший судовий експерт лабораторії товарознавчих досліджень ДніпроНДІСЕ Телятніков С. зазначив про неможливість надання висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 202/4588/24, оскільки не задоволене клопотання судового експерта (об`єкт дослідження Subaru Outback, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на огляд був наданий у частково відновленому стані).

Статтею 55 Конституції України гарантовано право особи на судовий захист.

Так, згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2ст. 16 ЦК України, серед яких, зокрема, відшкодування завданих збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України № 1961-IV).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України № 1961-IV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18.

За змістом Закону України № 1961-IV (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до наданого стороною позивачів висновку №9738 судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 18.01.2024 року, станом на 12 червня 2023 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Subaru Outback, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить: 133824,95 гривень, а вартість відновлювального ремонту даного автомобіля - становить: 223469,65 гривень.

Відповідачем хоча й оспорювався, але не доведено необґрунтованості чи суперечності висновку експертного дослідження 9738 від 18.01.2024 року іншим матеріалам справи та не спростовано викладених у ньому обставин.

Щодо доводів, представника відповідача про те, що відповідача не було запрошено на огляд пошкодженого автомобіля позивача, а тому у неї була відсутня змога особисто прибути на такий огляд та впевнитись у процедурі його проведення, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо).

Отже, присутність заінтересованих осіб не є імперативною вимогою, а забезпечується лише у разі наявності відповідної потреби.

Крім того, представником відповідача не наведено об`єктивного підтвердження того, що відсутність відповідача під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправомірності наведених у висновку розрахунків. Наведені посилання носять характер припущень, що не можуть бути оцінені та враховані судом.

Така позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.11.2020 року у справі № 643/10751/16-ц.

За Полісом № 209572734 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», відповідальність страховика здійснити відшкодування за шкоду завдану майну складає 130000,00 гривень, з яких франшиза 1500,00 гривень.

У страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 та страховик відповідача погодили розмір страхового відшкодування в розмірі 110591,10 гривень. При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що не має претензій до страхової компанії та 22.12.2023 року ним було отримано дану суму страхового відшкодування.

Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності.

Тобто, позивач ОСОБА_1 , діючи добровільно, на власний розсуд погодився із розміром страхового відшкодування та правовими наслідками такої виплати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 13 грудня 2023 року у справі № 759/28079/21.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 , як потерпіла сторона, просить стягнути з відповідача, як особи, винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди, матеріальну шкоду, яка складається, зокрема, із різниці між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу (133824,95 гривень) і узгодженою страховою виплатою (110591,10 гривень).

Водночас, узгодження суми страхового відшкодування між потерпілим та страховиком не може покладати додаткових обов`язків на особу, відповідальність якої застрахована.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Отже, у даному випадку обов`язок страховика відшкодувати шкоду, завдану майну обмежена сумою 128500,00 гривень (130000,00 гривень (страховий ліміт) - 1500,00 гривень (франшиза). При цьому, обов`язок відшкодування різниці між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу (133824,95 гривень) та страховим лімітом (130000,00 гривень), що складає 3824,95 гривень, законодавчо покладено на страхувальника, який завдав шкоди, тобто на відповідача ОСОБА_3 .

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 збитків, які складаються з суми франшизи у розмірі 1500,00 грн., суд зазначає зазначити наступне.

Поняття франшизи у сфері страхування визначене ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування», за змістом якої франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до правил п. 36.6 ст. 36 Закону України № 1961-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_3 є особою, винною у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, з останньої на корить позивача ОСОБА_1 також підлягає стягненню сума франшизи, яка відповідно до договору страхування складає 1500,00 гривень.

Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача різниці між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, суд зазначає наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 205/7747/18, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 29 Закону України № 1961-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власниками законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України № 1961-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків, тобто відповідач.

Як встановлено судом, за висновком №9738 судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 18.01.2024 року, станом на 12 червня 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Subaru Outback, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 223469,65 гривень.

При цьому, в ході розгляду справи, представник позивачів зазначав про часткове відновлення автомобіля, а саме: заміна пошкодженого бокового правого дзеркала заднього виду, заміна переднього правого пасажирського скла передньої двері, а також заміна колісного диску.

Дані ствердження не оспорювалисть стороною відповідача та підтверджені повідомленням судового експерта про неможливість проведення повторного експертного дослідження, оскільки автомобіль частково відновлено.

Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц (провадження № 61-9687св18) зазначено, що системний аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 02.06.2022 року у справі № 638/10072/19 (провадження № 61-15443св20).

Враховуючи, що позивач частково здійснив ремонт пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, то в цій частині розмір збитків необхідно визначати як реальну вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а в іншій частині - у зв`язку з непроведенням ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому, тобто за висновком експерта яким встановлено вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем заявлено вимоги про відшкодування заподіяної відповідачем шкоди (збитків), до яких законом віднесено як витрати, що особа вже зробила так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Однак, в ході розгляду справи, позивачем ОСОБА_1 не надано жодного доказу, на підтвердження розміру витрат (матеріальних збитків), фактично понесених на ремонт замінених деталей транспортного засобу, що були пошкоджені в результаті ДТП.

Водночас, згідно із додатком 2 до Висновку експерта № 9738 від 18.01.2024 року, «Калькуляція вартості відновлювального ремонту автомобіля Subaru Outback, р.н. НОМЕР_1 » при проведенні експертного дослідження врахована така вартість замінених запасних частин: скло дверей передніх правих - 17799,40 грн., дзеркало праве - 13035,50 грн., покажчик повороту дзеркала правого 3736,38 грн., скло дзеркала правого - 4936,36 грн., корпус дзеркала правого - 1789,70 грн.. На відновлення (фарбування) колісного диску, який замінено позивачем експертом врахована сума 796,32 гривень, з яких 471,32 гривень (вартість матеріалу) та 325 гривень (вартість роботи) із розрахунку 5 ОТ, де 10 ОТ =1 година роботи = 650,00 гривень.

Тобто загальна сума заявлених, але непідтверджених позивачем ОСОБА_1 матеріальних збитків (витрати, що особа вже понесла), складає 42093,66 грн.

При цьому, інша частина пошкоджень автомобіля, завданих в результаті ДТП, що сталась з вини відповідача, залишається невідновленою, тому така шкода (збитки), законом віднесена до витрати, що особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Для визначення розміру даних витрат, судом здійснюється наступний рохрахунок: 223469,65 гривень (вартість відновлювального ремонту без урахування зносу) 133824,95 гривень (вартість матеріального збитку) 42093,66 гривень (врахована експертом вартість замінених запасних частин, фактичне понесення яких не доведено позивачем) = 47551,04 гривень.

Тобто, стороною позивача доведений розмір завданих збитків, у вигляді витрат, які позивач мусить зробити, для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту) у розмірі в розмірі 47551,04 гривень, а відповідачем вказаний розмір збитків не спростовано.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем не надано доказів щодо здійснення відшкодування позивачу витрат у добровільному порядку, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 52875,99 гривень, з яких: 3824,95 гривень різниця між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу та страховим лімітом; 1500,00 гривень франшиза; 47551,04 гривень - збитки, у вигляді витрат, які позивач мусить зробити, для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту).

Щодо стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, фактами, з якими матеріальний закон пов`язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" також визначено:

- під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб;

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Cуд погоджується з доводами позивачів про те, що внаслідок ДТП яке мало місце 15.05.2023 року, що сталося з вини відповідача, вони дійсно зазнали душевних страждань, спричинених хвилюваннями. ОСОБА_1 вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого побуту внаслідок відсутності можливості користуватися транспортним засобом, а ОСОБА_2 для відновлення фізичного стану через отримані тілесні ушкодження.

Відтак, виходячи із засад розумності, справедливості і співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 2000 гривень, в якості морального відшкодування, по 1000,00 гривень кожному.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2011 року, остаточне 10.05.2011).

Судом висвітлено істотні аспекти доводів сторін та не надається детальна відповідь інші аргументи, наведені сторонами, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами у справі, не впливають на вищезазначені висновки суду.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За звернення до суду із даним позовом, ОСОБА_1 понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 1378,79 гривень, а позивачем ОСОБА_2 1211,20 гривень.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Між ОСОБА_7 та адвокатом Костянтиновим Романом Дмитровичем укладено Договір про надання правничої допомоги № 11/03/24-1 від 11.03.2024 року та Додатковий договір № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 11/03/24-1 від 11.03.2024 року.

За умовами п.1.1, п. 1.2 Додаткового № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 11/03/24-1 від 11.03.2024 року, за послуги, що надаються адвокатом у відповідності до умов даного Договору, клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар), який становить 20000,00 гривень за комплексне ведення справи про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди. За участь адвоката у кожному судового засіданні клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) який становить 500,00 гривень, в тому числі виїзд до суду.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера 11/03/24-1-1 від 11.03.2024 року, за правову допомогу згідно до Договором про надання правничої допомоги № 11/03/24-1 від 11.03.2024 року, Гриневич Р.І. сплатив адвокату 20000,00 гривень.

Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Договори про надання правничої допомоги також укладено між позивачем ОСОБА_2 й адвокатом Костянтиновим Романом Дмитровичем, та між відповідачем ОСОБА_3 й Адвокатським бюро «Олександра не гробова» в особі керуючого Негробова Олександра Вікторовича.

Однак, доказів фактичного понесення сторонами витрат за даними Договорами, на час розгляду справи суду не надано.

Також, представником позивача заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на підготовку поданого до суду експертного висновку № 9738 від 15.01.2024 року в розмірі 8000,00 гривень.

Частиною 6 статті 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, за заявою ОСОБА_1 в порядку ст. 106 ЦПК України, судовим експертом Крутінь В.І. проведено експертне дослідження та 15.01.2024 року надано висновок експерта № 9738.

Стороною позивача надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 9738 від 15.01.2024 року, згідно з якою ОСОБА_1 у зв`язку із проведенням експертизи та підготовкою експертного висновку № 9738 від 15.01.2024 року, понесені витрати в сумі 8000,00 гривень.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а то з відповідача на користь позивачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, мають бути стягненні судові витрати, Так, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 12101,21 гривень, з яких: 538,76 гривень витрати зі сплати судового збору; 7814,99 гривень витрати на правничу допомогу; 3747,46 гривень - витрати на підготовку експертного висновку, а на користь позивача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 48,45 гривень.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 , шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в загальному розмірі 49347,36 гривень, яка складається з:

- 52875,99 гривень - матеріальна шкода, з яких: 3824,95 гривень різниця між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу та страховим лімітом; 1500,00 гривень франшиза; 47551,04 гривень - збитки, у вигляді витрат, які позивач мусить зробити, для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту);

- 1000,00 гривень моральна шкода.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 , моральну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 1000,00 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 , судові витрати, пов`язані з розглядом справи в загальному розмірі 12101,21 гривень, з яких: 538,76 гривень витрати зі сплати судового збору; 7814,99 гривень витрати на правничу допомогу; 3747,46 гривень - витрати на підготовку експертного висновку.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 , судові витрати з оплати судового збору в розмірі 48,45 гривень

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.М.Мачуський