Справа №750/7338/24
Провадження №2/751/467/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Шульга В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ГУНП в Чернігівській області звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить визнати відповідачів такими що втратили право користування службовим житлом - квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 1-6).

Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_1 з 07.11.2015 року проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Чернігівській області. В червні 2020 року на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2020 року №841 за Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 . Вказаний об`єкт було включено до складу службового житлового фонду Головного управління та відповідно до наказу від 06 грудня 2021 року №2339 надано для заселення начальнику відділу дізнання ГУНП в області підполковнику поліції ОСОБА_4 та його сім`ї. 20 грудня 2021 року ОСОБА_4 разом з його сім`єю (дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 , 2015 року народження) видано ордер № 72 на жиле приміщення з відміткою «службовий». 19.01.2022 року між Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області та ОСОБА_1 укладено договір найму службового житла від 19.01.2022 року №4. Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 09 квітня 2024 року № 1964, ОСОБА_7 разом з його сім`єю - дружиною ОСОБА_8 та сином ОСОБА_9 , через Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради проведено реєстрацію місця проживання: квартира АДРЕСА_1 . 08 листопада 2023 року начальника відділу дізнання ГУНП в області підполковника поліції Дмитра Кураша було звільнено зі служби на підставі пункту 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Вважають, що ОСОБА_1 з 08 листопада 2023 року в службових (трудових) відносинах з Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області не перебуває та саме з цього моменту перестали існувати правові підстави для користування останнім та членами його сім`ї службовим житлом. 23.01.2024 року Головне управління Національної поліції в Чернігівській області направило на адресу відповідачів листа від 15.01.2024 року №74/124/05/23-2024 з проханням висилитися зі службової квартири та на підставі актів приймання-передачі повернути її власнику, проте відповідь на вказаний лист до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області не надходила, відповідач ОСОБА_1 до відповідача особисто з питання виселення в добровільному порядку та повернення службового житла власнику не звертався. Також вказує, що в рамках підготовки матеріалів для передачі до суду, 10 травня 2024 року Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області на підставі наказу від 08 травня 2024 року №597 проведено комісійний огляд вищезгаданого об`єкта нерухомого майна на предмет встановлення наявності факту проживання/користування вказаним об`єктом відповідачем. Відповідно до отриманої інформації, станом на момент проведення огляду приміщення було замкнено. Водночас, візуальний огляд підтвердив, що в приміщенні відсутні ознаки проживання чи користування ним.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого судового засідання (а.с. 79).

06.11.2024 року від представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Максак Т.Л., до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю (а.с. 91-99). Заперечення проти позову обґрунтовує тим, що з 24.01.2022 року відповідачем самостійно вживалися заходи щодо укладення з відповідними виконавцями житлово-комунальних послуг усіх необхідних договорів щодо отримання комунальних послуг на спірну квартиру, своєчасно вноситься плата за комунальні послуги. Відповідачем власними зусиллями розпочатий ремонт спірної квартири, перевезені деякі особисті речі та розпочато фактичне користування спірним приміщенням. Також вказує, що враховуючи погіршення стану здоров`я, продовження воєнного стану, постійні масовані атаки по Україні, в т.ч. ракетні обстріли м. Чернігова, обмеженість фінансових ресурсів, ріст цін на матеріали, подорожчанням вартості ремонту квартири, відповідачем тимчасово призупинені ремонтні роботи, що вважає поважними причинами у даній справі. Також зазначає, що оскільки малолітній ОСОБА_3 зареєстрований в спірній квартирі за згодою наймача квартири, то він має право як член його сім`ї користуватися вказаною квартирою без будь-яких обмежень. Вважає, що позбавлення малолітнього ОСОБА_3 права користування житлом призведе до порушення статті 16 Конвенції про права дитини. Також стверджує, що відповідач ОСОБА_1 пропрацював в органах внутрішніх справ більше як десять років, що виключає можливість виселення відповідача з сім`єю без надання іншого жилого приміщення. Відповідач та члени його сім`ї іншого житла на праві власності не мають. Відповідач прослужив в органах внутрішніх справ понад 22 роки. Виселення його разом з дружиною і малолітньою дитиною із наданої у 2021 році службової квартири бе надання іншого житла становитиме для нього надмірний тягар, що свідчитиме про непропорційне втручання у його право на житло.

29.11.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 194-196), у якій вказує, що відсутні на момент подання даного позову правові підстави для скасування або визнання недійсними рішення про розподіл службового житла та ордеру на службове житло. Вищевказані рішення на момент їх прийняття/ухвалення (2020- 2021 роки) відповідали нормам права та обставинам. Обов`язок укладання договорів про надання комунальних послуг та послуг з обслуговування прибудинкової території покладено на відповідачів пунктом 2.2.3 укладеного з позивачем договору користування службовим житлом від 19.01.2022 № 4. Водночас, факт укладання таких договорів та часткова оплата (утримання прибудинкової території/вивіз сміття/послуга газорозподільної мережі тощо) не свідчить про фактичне користування житлом. Наголошує, що проживання або навіть проведення підготовчих для проживання робіт, потребує витрати електроенергії та водопостачання. Надані представником відповідача до відзиву докази вказують на те, що електроенергія та вода в службовому житлі станом на момент подання позову не використовувалась. Також зазначає, що законодавець не ставить обставини наявності або відсутності у особи іншого житла як такі що визначають неможливість визнати особу такою, що втратила право користування службовим житлом. З приводу твердження представника відповідачів про те, що ОСОБА_7 має більше 20 років вислуги, отже в силу статті 125 Житлового кодексу, відповідачі входять до переліку осіб, як такі, що пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, отже яких не може бути виселено зі службового житла без надання іншого жилого приміщення, вказує, що ОСОБА_7 пропрацював в установі позивача 8 років.

12.12.2024 року від представника відповідачів надійшли письмові заперечення (а.с. 205-211), у яких вказує, що оскільки органи УМВС було реорганізовано з одночасним створенням НПУ, при цьому відповідач був переатестований та призначений на службу в поліцію, можна дійти обґрунтованого висновку про те, що відповідач пропрацював в органах внутрішніх справ більше як десять років (з 15 серпня 2001 року до 08 листопада 2023 року), що виключає можливість виселення відповідача з сім`єю без надання іншого жилого приміщення.

Учасники справи у судове засідання не з`явились. Про час та місце його проведення повідомлялись у встановленому порядку.

Представники позивача та відповідачів надали до суду заяви, у яких просять розгляд справи провести у їх відсутність. Додатково представник позивача зазначила, що на заявлених позовних вимогах наполягають та просять задовольнити позов у повному обсязі, представник відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві та запереченні.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУНП в Чернігівській області №1 о/с від 06.11.2015 року ОСОБА_1 з 07.11.2015 року призначений на посаду заступника начальника відділу СУ ГУП в Чернігівській області (а.с. 103).

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.11.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №2036, за Головне управління Національної поліції в Чернігівській області набуло право власності на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 12-15,16).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №284463916 від 12.11.2021 квартира АДРЕСА_1 перебуває в державній власності, власник: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (а.с. 87).

Вказаний об`єкт було включено до складу службового житлового фонду Головного управління та відповідно до наказу від 06 грудня 2021 року № 2339 і надано для заселення начальнику відділу дізнання ГУНП в області підполковнику поліції Дмитру Курашу та його сім`ї (а.с. 20).

Рішення Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про розподіл службового житла затверджено виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 16 грудня 2021 року (а.с. 21).

20 грудня 2021 року ОСОБА_1 разом з його сім`єю видано ордер № 72 на жиле приміщення з відміткою «службовий» (а.с. 26).

Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади, наданих Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради №2023/008168032, №2023/008167775, №2023/008167915 від 10.10.2023, 17.02.2022 зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 43, 44, 45).

19.01.2022 року між Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області та ОСОБА_1 укладено договір найму службового житла від 19.01.2022 року №4 (а.с. 27-33).

Відповідно до п. 4.1. вказаного договору, даний договір припиняє свою дію та вважається розірваним у випадку припинення службових (трудових) відносин між наймодавцем та наймачем з ініціативи наймодавця або за власним бажанням наймача з наступним виселенням наймача, членів його сім`ї або інших осіб, які проживають разом з ним зі найманого службового приміщення без надання іншого жилого приміщення відповідно до положень статті 124 ЖК УРСР та Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УРСР, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 №37.

Наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 08.11.2023 №556 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби за пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 51).Листом від 15.01.2024 №74/124/05/23-2024 позивачем запропоновано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у строк до 15 лютого 2024 року виселитись з займаної квартири та повернути на підставі актів приймання-передачі службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , в добровільному порядку (а.с. 52-53), проте відповідачі з питання виселення в добровільному порядку та повернення службового житла власнику не звертались.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 118 ЖК України передбачає, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Відповідно до ст. 123 ЖК України порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу.

Відповідно до статті 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до пункту 34 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 року № 37, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Виселення провадиться в судовому порядку.

З огляду на положення статті 125 ЖК України і пункту 35 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 року №37, відповідачі не входять до переліку осіб, яких не може бути виселено зі службового житла без надання іншого жилого приміщення.

Особливість права користування службовим житлом на підставі ордеру полягає, зокрема, у тому, що володільцем такого житла залишається його власник. Особа, яка користується службовим житлом, знає, що після припинення її правовідносин з роботодавцем, вона зобов`язана звільнити надане ним житлове приміщення.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначений спосіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю. Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду України у постанові по справі № 653/1096/16-ц від 04.07.2018, у якій Верховний Суд вказав, що службове житло надається особі тимчасово, допоки з роботодавцем, який надав це житло, її пов`язують трудові правовідносини. Після їх припинення службове житло має бути повернене роботодавцю для того, щоб у ньому мали можливість проживати інші працівники.

Відтак, права Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в даному випадку є порушеними та такими, що підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним службовим житлом. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому сплачений позивачем (а.с. 9) судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у розмірі 3028 грн. 00 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 128, 141, 223, 247, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) такими що втратили право користування службовим житлом - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 на користь Головного управління Національної поліції в Чернігівській області судовий збір у сумі 3028 грн. 00 коп. по 1514 грн. 00 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко