Номер провадження: 22-ц/813/3542/25
Справа № 507/1680/24
Головуючий у першій інстанції Дармакука Т. П.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 листопада 2024 року, ухваленого під головуванням судді Дармакуки Т.П., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

02.08.2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, що стягуються на підставі судового наказу, виданого Любашівським районним судом Одеської області 20.07.2016 року у справі № 507/961/16-ц к54, в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, та просила стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідач проходить військову службу та у нього змінився майновий стан.

Позивачка також зазначала, що в неї навпаки погіршився майновий стан, оскільки вона працювала швачкою на ПП «Балтська швейна фабрика», але із травня 2021 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому не має можливості працювати і отримувати заробітну плату.

Крім того, у неї на утримані четверо малолітніх дітей.

Відповідач станом на 21.09.2020 року мав заборгованість по аліментам в розмірі 15 947 грн. 35 копійок, на даний час сплачує аліменти в розмірі 1598,00 грн. на місяць, що є недостатнім для гармонійного розвитку дитини, оскільки збільшилися потреби дитини. За таких обставин, позивач просила її позов задовольнити.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 18.11.2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволенні.

Змінено спосіб стягнення аліментів, визначених судовим наказом Любашівського районного суду Одеської області від 20.07.2016 року у справі № 507/961/16-ц та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (а.с.66-68).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18.11.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.71-74).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 21.03.2025 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч.4, 6 ст. 19, ч.ч.1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, а саме: 21.03.2025 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.01.2025 року (а.с.105), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином (а.с.106-108), що передбачено ст. 130 ЦПК України.

Колегією суддів було також враховано, що поштова кореспонденція направлялась відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем його проживання, що підтверджується витягом № 1101745 від 07.02.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.116).

Однак, поштова кореспонденція на вказану адресу повернулася до суду з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.114-115), що у відповідності до вимог, передбачених ч.1 ст. 131 ЦПК України вважається його належним сповіщеннями.

Крім того, ухвала про відкриття провадження від 22.01.2025 року надсилалася на електронну адресу ОСОБА_1 , зазначену апелянтом в апеляційній скарзі, та яку він отримав 27.01.2025 року (а.с.107).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та на її утримані перебувають четверо неповнолітніх дітей, а також із того, що у відповідача змінився матеріальний стан (а.с.67-68).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи із наступного.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Судовим наказом, виданим Любашівським районним судом Одеської області у справі №507/961/16-ц від 20.07.2016 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.58).

Як вбачається із довідки Савранського відділу ДВС у Подільському району Одеської області від 04 травня 2024 року № 21.20-31258, ОСОБА_2 отримує аліменти, які стягуються із ОСОБА_1 , розмір сплачених аліментів в лютому, березні місяцях 2024 року становить по 1598,00 грн. (а.с.11).

ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 , йому встановлено посадовий оклад в розмірі 2 820,00 грн. на місяць, встановлена набавка в розмірі 65 % посадового окладу та щомісячна премія в розмірі 277 % (а.с.34).

В свою чергу, позивач займає посаду швачки в ПП «Балтська швейна фабрика», заробітну плату не отримує, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (а.с.12).

Крім того, ОСОБА_2 має на своєму утримані 4-х малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей сторін по справі, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи, що матеріальний стан відповідача змінився, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не отримує заробітної плати, крім дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її утриманні перебуває ще троє неповнолітніх дітей, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним із головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання.

Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що справа розглянута судом першої інстанції за його відсутності, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 був присутнім під час розгляду справи та проголошення оскаржуваного судового рішення, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.62-64), на який зауважень або заперечень від учасників справи не надійшло.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також зазначає, що перебуває в іншому шлюбі, де на його утриманні перебувають ще двоє дітей.

На підтвердження цього доводу апелянтом було надано свідоцтво про шлюб (а.с.89). Однак доказів (свідоцтва про народження дітей) апелянтом надано не було.

Крім того, колегія суддів зазначає, що діти, що народженні в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютні рівні права на матеріальну допомогу.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 21.07.2021 року у справі № 691/926/20 та від 16.09.2020 року у справі № 565/2017/19.

В апеляційній скарзі апелянт також посилається на поганий стан здоров`я.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що дитина має право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. А тому витрати відповідача, пов`язані із лікуванням, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про зміну способу стягнення аліментів.

Таким чином, враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18.11.2024 року, в частині зміни способу стягнення аліментів - залишенню без змін.

Разом з тим, розглядаючи справу, суд першої інстанції в повному тексті мотивувальної частини оскаржуваного рішення (абзац 7, 8) зазначив: «…а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.».

Однак як, вбачається із протоколу судового засідання від 18.11.2024 року, дана справа розглянута у присутності відповідача ОСОБА_1 , про що вказано вище (а.с.62-64).

Таким чином враховуючи викладене, абзаци 7, 8 наступного змісту: «а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося», підлягають виключенню із мотивувальної частини рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18.11.2024 року.

Крім того, відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскаржуване рішення суду, в частині стягнення аліментів підлягає залишенню без змін, апелянт не має права на компенсацію судових витрат за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 листопада 2024 рокузмінити.

Виключити із мотивувальної частини повного тексту рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 листопада 2024 року абзаци 7 та 8 наступного змісту: «…а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.».

В іншій частині рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова