Справа № 461/5673/24 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/3246/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Приколоти Т.І.

секретаря: Чижа Л.М.

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 вересня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії та бездіяльність відділу Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із скаргою, в якій просили скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марчишина Ю.А. про закінчення виконавчого провадження № 32435437 від 17.10.2023; зобов`язати Галицький відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновити виконавче провадження по справі №2-446/11 від 09.09.2011 ВП №32435437 від 04.05.2011; забезпечити судовий контроль за проведення виконання рішення суду по справі №2-446/11 від 09.09.2011 згідно норм ст. ЦПК України.

В обґрунтування поданої скарги покликалися на те, що ухвалою суду Галицького районного суду м.Львова від 10.01.2023 визнано дії державного виконавця Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишина Ю.А. щодо прийняття постанови від 03.03.2021 про закінчення виконавчого провадження № 32435437 неправомірними та скасовано постанову від 13.06.2022, винесену державним виконавцем Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишиним Ю.А. про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» по виконавчому листу № 2- 446/11, зобов`язавши державного виконавця Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишина Ю.А. відновити виконавче провадження № 32435437. Після скасування постанови державним виконавцем не було вчинено жодних виконавчих дій щодо виконання рішення суду, та незважаючи на норми закону, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №32435437 від 17.10.2023.

Заявники вважають, що оскаржувана постанова винесена всупереч вимогам чинного законодавства, тому просили скаргу задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.09.2024 задоволено частково.

Постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марчишина Ю.А. про закінчення виконавчого провадження №32435437 від 17.10.2023 скасовано.

Зобов`язано Галицький відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновити виконавче провадження по справі №2-446/11 від 09.09.2011, ВП №32435437 від 04.05.2011.

В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржило ЛМКП «Айсберг».

Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норми процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначає, що дії, які повинні передувати закінченню виконавчого провадження в порядку ст.63, 26 Закону України «Про виконавче провадження» були повністю виконані. Закон України «Про виконавче провадження» не містить вимог стосовно повторного вчинення вказаних дій. На час розгляду справи у 2011 році, в якій було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення в рамках виконавчого провадження та дату ухвалення рішення у справі № 2- 446/11 був чинним Закон України «Про житлово-комунальні послуги`від 24.06.2004, який визначав поняття «балансоутримувач». Пізніше, вказаний закон було скасовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, який є чинним станом на сьогодні та визначає замість поняття «балансоугримувач» поняття «управитель». Стверджує, шо як станом на час закінчення виконавчого провадження, так і станом на час подання заявниками скарги у цій справі, чинним був та залишається Закон України «Про житлово- комунальні послуги» від 09.11.2017. Вказаний закон визначає конкурсні засади укладення договорів на управління багатоквартирних будинків, що включають в т.ч. й послуги, яких стосуються договори, що повинні були укладатись згідно рішення суду у 2011 році. Згідно з п. 1 наказу 13.06.2016 № 150 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку» організатор конкурсу складає перелік будинків, в яких не створено об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, співвласники яких не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, та оголошує щодо них конкурс з призначення управителя. Таким чином, внаслідок зміни законодавства у сфері житлово-комунальних послуг, а зокрема втрати чинності Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-1V від 24.06.2004, обов`язок укладення договору на управління багатоквартирним реалізується не інакше, як у порядку, визначеному наказом від 13.06.2016 № 150, а тому рішення суду у справі № 2-446/11 від 09.09.2011 до виконання не підлягає, оскільки зобов`язує виконати вимогу закону від 24.06.2004, що втратив чинність, та всупереч порядку, що встановлений новим законом.

Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заперечили проти задоволення апеляційної скарги. Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09.09.2011 задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та зобов`язано ЛМКП «Айсберг» виконати вимогу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 щодо укладення договору «Про надання послуг з утримання будинку» та укласти договір «Про надання послуг з утримання будинку» з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ЛМКП «Айсберг» виконати вимогу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 щодо укладення договору та укласти договір «Про надання послуг з вивезення побутових відходів» на основі типового договору відповідно до Постанови КМУ №1070 від 10.12.2008 «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів» з ОСОБА_2 ,, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ЛМКП «Айсберг» в користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 37,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення та 8,50 грн судового збору в користь держави.

На виконання вказаного рішення суду, Галицьким районним судом м. Львова 01.11.2011 видано виконавчий лист № 2- 446/11.

04.05.2012 державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби органу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 32435437 з примусового виконання виконавчого листа № 2-446/11, виданого 01.11.2011. Надано строк для самостійного виконання рішення до 11.05.2012.

Встановлено, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 09.09.2011 ЛМКП «Айсберг» не виконане.

23.02.2021 державним виконавцем надіслано на адресу правоохоронних органів повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за невиконання рішення суду.

13.06.2022 державним виконавцем Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Марчишином Ю.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням того, що за заявою державного виконавця відкрито кримінального провадження № 0000220.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 10.01.2023 визнано дії державного виконавця Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишина Ю.А. щодо прийняття постанови від 03.03.2021 про закінчення виконавчого провадження № 32435437 неправомірними та скасовано постанову від 13.06.2022, винесену державним виконавцем Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишином Ю.А., про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» по виконавчому листу № 2- 446/11, зобов`язавши державного виконавця Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишина Ю.А. відновити виконавче провадження № 32435437.

Постановою старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дударчука Р.В. від 21.06.2023 відновлено виконавче провадження № 32435437.

17.10.2023 державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марчишином Ю.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 32435437 на підставі п.11 ч.1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону

України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Отже, з метою дотримання вимог статті 18 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець наділений відповідними повноваження для здійснення повного обсягу виконавчих дій, так як рішення суду є обов`язковим до виконання. Невиконання рішення суду тягне за собою відповідальність, встановлену законодавством.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується із висновком районного суду про те, що державний виконавець не виконав обов`язки, визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», та не вжив всіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», необхідних для виконання судового рішення.

Судом встановлено, що з моменту скасування (10.01.2023) постанови державного виконавця Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишина Ю.А. від 13.06.2022 про закінчення виконавчого провадження та до моменту винесення оскаржуваної постанови від 17.10.2023 про закінчення виконавчого провадження, державним виконавцем не вчинено жодної виконавчої дії щодо виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 09.09.2011, що свідчить про бездіяльність державного виконавця щодо виконання відповідного рішення суду.

Покликання апелянта на те, що рішення суду від 09.09.2011 не підлягає до виконання, оскільки Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 втратив чинність, не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21.10.2019 у справі № 2-446/11 відмовлено у задоволенні заяви ЛМКП «Айсберг» про визнання виконавчих листів у виконавчому провадженні № 32435437, відкритому 04.05.2012, виданих Галицьким районним судом м. Львова у цивільній справі № 2-446/11 такими, що не підлягають виконанню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення,а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 01.04.2025

Головуючий

Судді