КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________
Справа № 759/5906/24
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5026/2025
У Х В А Л А

24 березня 2025року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 1 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми попередньої оплати за договором поставки,

встановив:

рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 1 жовтня 2024 року позов задоволено.

На вказане рішення суду 1 грудня 2024 року ФОП ОСОБА_1 направив поштовим зв`язком апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, яка надійшла до суду 3 грудня 2024 року.

5 грудня 2024 року матеріали справи витребуванні із Святошинського районного суду міста Києва.

Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 12 грудня 2024 року.

В поданій апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на отримання копії рішення 1 листопада 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 1 жовтня 2024 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення та зазначено, що з повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись після 11 жовтня 2024 року, повний текст рішення не містить іншої дати його складання, тому строк на його апеляційне оскарження закінчився 11 листопада 2024 року з урахуванням вихідних днів.

Згідно ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

З наявної в матеріалах справи розписки вбачається, що копію рішення суду ФОП ОСОБА_1 отримав у приміщенні суду 1 листопада 2024 року (с.с. 65), тому строк

на апеляційне оскарження рішення суду відповідачу підлягає поновленню.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року апеляційну скаргу було залишено без руху та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення її недоліків та надання документу про сплату судового збору.

Копія ухвали 24 грудня 2024 року була направлена на поштову адресу ФОП ОСОБА_1 ,яку він зазначив у апеляційній скарзі, як місце своєї реєстрації, однак 20 січня 2025 року конверт з поштовим повідомленням повернувся на адресу апеляційного суду без вручення з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання».

7 лютого 2025 року копія ухвали була повторно направлена на поштову адресу ФОП ОСОБА_1 ,яку він зазначив у апеляційній скарзі, як місце своєї реєстрації, однак 5 березня 2025 року конверт з поштовим повідомленням повторно повернувся на адресу апеляційного суду без вручення з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання».

Іншої адреси місця проживання (перебування, знаходження) ФОП ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Крім того, копія ухвали судді від 16 грудня 2024 року була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 21 грудня 2024 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123925510), доступ до вказаного Реєстру є вільним і ФОП ОСОБА_1 як особа, яка звернулася із апеляційною скаргою, мав можливість ознайомитися із вказаним процесуальним документом.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд прийняв всі передбачені нормами ЦПК України заходи для повідомлення ФОП ОСОБА_1 про залишення його апеляційної скарги без руху та необхідності усунути її недоліки.

Однак, станом на 24 березня 2025 року ФОП ОСОБА_1 недоліки апеляційної скарги не усунув та не надав апеляційному суду докази сплати судового збору.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й

беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Отже, наявність права особи на апеляційне оскарження, не позбавляє особу обов`язку дотримуватися положень чинного процесуального законодавства, яке визначає вимоги до апеляційної скарги, як до процесуального документа.

Колегія суддів бере до уваги те, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком цієї особи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати передбачені процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Alimentaria Sanders S. A. v. Spain», заява № 11681/85).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»; рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Також, ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Звернувшись до апеляційного суду зі скаргою на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 1 жовтня 2024 року у грудні 2024 року, ФОП ОСОБА_1 не цікавився провадженням за його апеляційною скаргою, судові повідомлення, направленні на зазначену ним адресу, не отримував та не продемонстрував готовність добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ФОП ОСОБА_1 не усунув недоліки апеляційної скарги без поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, згідно якої, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що подана апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, не оплачена судовим збором, у наданий строк ФОП ОСОБА_1 недоліки апеляційної скарги не усунув та не надав докази сплати судового збору, апеляційна скарга підлягає поверненню відповідачу.

Керуючись статтями 185, 354, 357 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

поновити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 1 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 1 жовтня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми попередньої оплати за договором поставки, вважати неподаною та повернути фізичній особі-підприємцю

ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук