Провадження № 2/686/544/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої-судді-Чевилюк З.А.

секретаря судового засідання-Козубович А.Т.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-В» про поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Град-В» про поновлення на роботі.

З 26.11.2018 р. по 04.09.2023 року ОСОБА_1 працювала в аптеці ТОВ «Гранд В» на посаді провізора. Її звільнено з займаної посади у зв`язку з скороченням чисельності штату працівників на підставі п.1. ч.1 ст.40 КЗпП України.

З 19.09.2023 року по теперішній час перебуває зареєстрована в Хмельницькому міському центрі зайнятості, не працевлаштована, оскільки вакансій немає. Під час роботи в аптеці роботодавець ТОВ «Гранд-В» відкрив ліцензію за її документами на структурний підрозділ в одному із аптечних пунктів в м.Хмельницькому, в якому вона працювала на той час. Під час роботи в аптеці ТОВ «Гранд-В» і на момент скорочення позивач була єдиним провізором в аптеці. На сайті «Work» вакансії є оголошення про те, що аптека ТОВ «Гранд-В» запрошує на постійну роботу фармацевтів. Зі слів працівника міського центру зайнятості, яка телефонувала в аптеку, їй повідомили про те, що набрали нових працівників, які проходять стажування. Позивач вважає, що вона має першочергове право на прийняття на роботу.

Неможливість досудового врегулювання спору зумовила звернення позивача до суду.

Позивач позов підтримала та наполягала на його задоволені. Зауважила про неможливість звільнення за скороченням штату під час воєнного стану. Відповідач підготував відзив та направив представника, який повідомив суд про неодноразові звернення позивача до суду з аналогічними позовними вимогами в липні 2024 року, справа №686/20809/24, у вересні 2024 року, справа №686/25367/24, в листопаді 2024 року, справа №686/25367/24. Звільнення ОСОБА_1 здійснено в порядку визначеному законом. ОСОБА_1 пропущено встановлений законом термін для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню.

Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю передбачені статтями 43-46 Конституції України.

Так, ст.43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Частиною третьою статті 64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

При цьому саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24 квітня 2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Закон України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» вступив в дію з 24 березня 2022 року до закінчення воєнного стану.

У період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.(ст.5Закон України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»).

Будь-яких обмежень щодо проведення звільнення, шляхом скорочення чисельності працівників, діюче законодавство не містить.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 1 статті 40 Кодексу визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Разом з тим,відповідно доч.1ст.233КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

З 26.11.2018 р. по 04.09.2023 року ОСОБА_1 працювала в аптеці ТОВ «Гранд В» на посаді провізора. Її звільнено з займаної посади у зв`язку з скороченням чисельності штату працівників на підставі п.1. ч.1 ст.40 КЗпП України.

04.07.2023 року ОСОБА_1 було попереджено про наступне вивільнення.

При звільнені виплачено вихідну допомогу в розмірі 6233,92 грн. Загальна сума виплат 7203,53 грн.

Із 05.10.2023 року по 01.01.2024 року ОСОБА_1 здійснювалась виплата допомоги по безробіттю.

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до суду з позовами про поновлення на роботі: в липні 2024 року, справа №686/20809/24-в задоволені позову відмовлено, у вересні 2024 року, справа №686/25367/24-позов залишено без руху, в листопаді 2024 року, справа №686/25367/24-позовну заяву повернено. Вказані факти підтверджують про обізнаність позивача щодо порушеного трудового права, пов`язаного із звільненням за скороченням штату.

Від ОСОБА_1 було звернення до Центрально-західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці 09.08.2024 року, яке за результатами здійсненої перевірки порушень у ТОВ «Гранд-В» не виявило.

Позивачем не представлено жодних доказів на предмет підтвердження незаконності її звільнення відповідачем.

В той же час порушення позивачем встановленого строку ст.233 КЗпП, при відсутності поважних причин для його поновлення, є підставою для відмови у задоволені позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 81, 82, 263,353 ЦПК України ,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-В» про поновлення на посаді провізора в аптеці ТОВ «Гранд-В.», визнання звільнення незаконним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач:ТОВ «Гранд-В»,мм.Хмельницький, провулок Проскурівський 1/1.

Повний текст рішення виготовлено 27 березня 2025 року.

Суддя

Хмельницького міськрайонного суду З.А.Чевилюк