Справа №534/3275/24
Провадження №2/534/973/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі суду: головуючого судді Малюк М.В.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Я.О.,

учасники справи не з`явилися,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

1. ТОВ «Цикл Фінанс» (далі позивач), в інтересах якого на підставі ордера на надання правничої допомоги від 12.12.2024 діє представник адвокатка Дорошенко М.А., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідачка), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №5831 від 02.09.2019 у розмірі 72 339,66 грн, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 7570,00 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.09.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5831, згідно з умовами якого остання отримала кредитні кошти в сумі 38 338,98 грн. За користування кредитом відповідачці нараховані проценти. Строк кредитування до 02.09.2022.

3. 15.12.2021 АТ «Банк Кредит Дніпро» на підставі договору факторингу №15/12/2021 передало, а ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права вимоги нового кредитора до боржників, в тому числі до відповідачки за кредитним договором №5831 від 02.09.2019. Позивачем направлено вимогу відповідачці про виконання зобов`язань за кредитним договором, але остання свої зобов`язання не виконала.

Зазначає, що зі сторони відповідачки перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 72 339,66 грн, яка складається із суми боргу за тілом кредиту 36285,23 грн; суми боргу по відсоткам 75,86 грн; боргу по комісії 34 485,93 грн, збитки від інфляції 1 283,88 грн та 3% річних 208,76 грн. Посилаючись на порушення прав позивача, просить позов задовольнити повністю.

4. 27.01.2025 від представника відповідача адвоката Першина С.М., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 14.01.2025, через систему Електронний суд» у відповідності до норм статті 278 ЦПК України надійшов відзив на позовну заяву, в викладені такі заперечення:1) із наданої позивачем копії кредитного договору №5831 убачає, що він містить лише відбиток підпису відповідачки та, на думку представника, не містить підпису уповноваженої особи банку та печатки банку; 2) до позивача не перейшло право вимоги, викликає сумнів автентичність договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021, оскільки якість відбитків підпису та печатки значно відрізняється від інших частин документу; 3) заперечує факт отримання кредитних коштів за кредитним договором №5831 від 02.09.2019, зазначає, що надані позивачем розрахунок заборгованості та довідка не є первинними документами; 4) нікчемними є умови кредитного договору щодо встановлення сплати щомісячної комісії за обслуговування кредиту;5) сплачені в рахунок погашення кредиту грошові кошти в сумі 7 667,80 грн повинні бути направлені на погашення іншої заборгованості (тіла кредиту та відсотків);6) 3% річних від простроченої суми та інфляційні збитки, є неправомірними, оскільки вказаним кредитним договором протягом періоду з 02.09.2019 до 02.09.2022 встановлено розмір процентів за користування кредитом (0,001% на строкову та 56% на прострочену заборгованість).

Просить у задоволенні позову відмовити.

5. 30.01.2025 представником позивача через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, в якому зазначає: 1) кредитний договір укладено в двох примірниках, один з яких наявний у відповідачки; 2) перехід до позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором підтверджується договором факторингу, витягом з реєстру прав вимоги та актом приймання-передачі вимог боржників, який є додатком № 3 до цього договору та платіжним дорученням про оплату позивачем за договором факторингу; 3) надання відповідачеві кредитних коштів за кредитним договором підтверджується випискою по особовим рахункам відповідачки із відомостями про проведені банківські операції; 4) сплату комісії за обслуговування кредиту передбачено умовами кредитного договору, паспортом споживчого кредиту, в період із 15.12.2021 по 26.12.2024 комісія позивачем не нараховувалася; 5) нарахування інфляційних втрат та 3% річних є відповідальністю за порушення грошового зобов`язання з повернення кредиту.

6. 31.01.2025 представником відповідачки через систему «Електронний суд» подані заперечення аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позовну заяву (див пункт 4 цього рішення). Зазначив, що надані позивачем виписки по особовому рахунку не містять достатньої інформації для ідентифікації спірного кредитного договору.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. 10.01.2025 судом постановлено ухвалу, якою позовну заяву ТОВ «Цикл Фінанс» залишено без руху, позивачеві встановлено строк для усунення зазначених у ній недоліків.

16.01.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява позивача про усунення недоліків.

8. 20.01.2025 Комсомольським міським судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі, ураховуючи, що у відповідності до вимог частини 6 статті 19 ЦПК України ця права належить до категорії малозначних, вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи встановлено строк для подання заяв по суті справи.

20.02.2025 судом постановлено ухвалу про перехід від спрощеного провадження без виклику сторін до спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи призначено на 20.03.2024 о 10-00.

9. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явились.

10. Позивачем подано заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

11. Представником відповідачки у відзиві на позовну заяву подане клопотання про розгляд справи у відсутність відповідачки та її представника.

12. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

13. Суд дослідив та оцінив докази у справі та встановив, що 02.09.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5831 (далі кредитний договір) на таких умовах:

Сума кредиту становить 38 338,98 грн (пункт 1.2 кредитного договору).

Строк кредитування 36 місяців.

Кінцева дата повернення Кредиту 02.09.2022.

Цільове призначення на споживчі потреби.

Щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 02.09.2019 по 01.07 2020 - 5% від суми кредиту, з 02.07.2020 по 01.04.2021- 4% від суми кредиту, з 02.04.2021 по 01.01.2022 - 3 % від суми кредиту, з 02.01.2022 по 02.09.2022 - 1.95% від суми кредиту.

Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі на строкову заборгованість за кредитом: 0.001% річних, на прострочену заборгованість за Кредитом: 56.0%

14. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок Клієнта: НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро».

Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта.

Якщо сума кредиту не зарахована на рахунок протягом 7 (семи) операційних днів з дати укладання договору цей договір вважається не укладеним.

Клієнт в порядку договірного списання, на підставі ст. 1071 Цивільного кодексу України та статті 26 Закону України «Про платіж системи та переказ коштів в України» доручив банку в дату видачі кредиту, здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь страховика ПРАТ «СК «Уніка Життя» суму страхового платежу у розмірі 8 150,81 грн за весь період страхування згідно з договором страхування №ВР-2203-000135831 від 02.09.2019 (пункти 1.4-1.5 договору).

15. У пункті 3.7.3 договору сторони дійшли згоди, що цей договір з боку банку укладається шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитка печатки банку та підпису уповноваженої особи банку. Зміст статей 6, 527 та 207 Цивільного кодексу України Клієнту роз`яснено, із зразками печатки та підписів уповноваженої особи Банку Клієнт ознайомлений та надає згоду щодо такої письмової форми Договору.

Означений договір зі сторони клієнта (позичальника) підписаний відповідачкою ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями у відзиві на позовну заяву від 27.01.2025 (див пункт 4 цього рішення).

16. Випискою по особовому рахунку АТ «Банк Кредит Дніпро» за період з 02.09.2019 по 14.12.2021 підтверджено рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_1 , належному відповідачці, та зазначеному в кредитному договорі (див пункт 14 цього рішення).

Зокрема, із цієї виписки вбачається, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачкою, 02.09.2019 первісний кредитор АТ «Банк Кредит Дніпро» зарахував на її рахунок кредитні кошти згідно з кредитним договором №5831 в сумі 38 338,98 грн.

17. Тож суд зазначає, що виписка по особовому рахунку АТ «Банк Кредит Дніпро» за період з 02.09.2019 по 14.12.2021 містить достатньо відомостей про фінансову операцію, зокрема стосовно зарахування грошових коштів у сумі кредиту відповідачці, цей документ вважається доказом перерахування грошових коштів на підтвердження укладення кредитного договору.

18. 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №15/12/2021, згідно з умовами якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до боржників, у тому числі до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №5831 від 02.09.2019.

19. Пунктом 6.1 договору факторингу встановлено, що у відповідності до його умов клієнт надає фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, які входять до портфелю заборгованості.

Загальний розмір портфеля заборгованості складає, зокрема, за кредитними договорами в валюті гривня, - 206 650 394,24 грн.

20. Права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності цим договором, підписання акта приймання-передачі прав вимоги (додаток №3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги допускається шляхом підписання акта приймання-передачі права вимоги у відповідному додатку до договору в день підписання та набрання чинності (підпункт 6.2.2 договору факторингу).

21. Згідно з пунктом 7.1 цього договору фактор здійснює фінансування клієнта у спосіб, визначений в частині 1 статті 1084 ЦК України шляхом купівлі в нього права грошової вимоги. В якості ціни за придбання права вимоги фактор передає в розпорядження клієнта грошові кошти в розмірі 9 500 001,00 грн за плату.

22. Актом приймання-передачі прав вимоги за договором факторингу від 15.12.2021 №15/12/2021, який підписаний його сторонами, що є додатком №3 до цього договору, клієнт передав, а фактор прийняв право грошових вимог станом на дату підписання цього договору згідно з реєстром боржників та додатком №1 до цього акта. Засвідчено передачу прав вимоги, зокрема, за кредитними договорами в валюті гривня на загальну суму 206 650 394,24 грн.

23. До реєстру боржників, що є невід`ємною частиною акта приймання-передачі та відповідно договору факторингу, включені права вимоги, зокрема, до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №5831 від 02.09.2019 у загальній сумі 70 847,02 грн.

24. 15.12.2021 ТОВ «Цикл Фінанс» провело оплату АТ «Банк Кредит Дніпро» за відступлене право вимоги на підставі договору факторингу №15/12/2021 в сумі 9 500 001,00 грн, на підтвердження чого свідчить платіжна інструкція №3251 від 15.12.2021.

25. Означені документи в сукупності (див пункти 18, 22, 23 та 24 цього рішення) засвідчують факт переходу права вимоги за кредитним договором із відповідачкою від первісного кредитора до позивача. Таким чином ТОВ «Цикл Фінанс» є належним позивачем у цій справі.

26. Згідно з довідкою, виданою позивачем 13.12.2024, станом на означену дату зі сторони відповідачки перед позивачем обліковується прострочена заборгованість за кредитним договором від 02.09.2019 №5831 в сумі 70 847,02 грн, з яких, 36285,23 грн прострочений борг за тілом кредиту; 75,86 грн - борг по відсоткам; 34 485,93 грн - борг по комісії.

27. Встановлені обставини підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи.

28. Однак матеріали справи не містять доказів про повне виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором від 02.09.2019 №5831.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ. МОТИВОВАНА ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН

29. З огляду на предмет спору, для вирішення питань щодо укладення кредитного договору належать застосуванню норми Глави 71 Цивільного кодексу України, щодо підстав та умов заміни сторони з зобов`язанні за договором факторингу, - норми Глави 73 Цивільного кодексу України.

Стосовно укладення кредитного договору від 02.09.2019 №5831

30. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

31. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

32. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

33. Реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. При визначенні реального договору суд посилається на позицію ОП КЦС ВС у постанові від 23.01.2019 у справі № 355/385/17.

34. Отже кредитний договір є реальним договором, тобто вважається укладеним з моменту передання позичальникові грошей.

35. Судом встановлено, що між первісним кредитором АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5831, який підписаний між сторонами в порядку, визначеному цим договором (див пункт 15 цього рішення).

Зі сторони клієнта (позичальника) означений договір підписаний власно відповідачкою ОСОБА_1 , що не ставиться під сумнів останньою та підтверджується відомостями у відзиві на позовну заяву від 27.01.2025 (див пункт 4 цього рішення).

36. Суд не приймає заперечення представника відповідачки стосовно укладення кредитного договору, оскільки, на думку останнього, його не підписано банком, з огляду на таке.

37. Згідно з вимогами статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

38. Виписка по особовому рахунку АТ «Банк Кредит Дніпро» за період з 02.09.2019 по 14.12.2021 свідчить про передачу первісним кредитором відповідачці грошових коштів у сумі 38 338,98 грн, передбачених кредитним договором (див пункти 16,17 цього рішення).

39. Передача банком (первісний кредитор) відповідачці кредитних коштів об`єктивно свідчить про укладення кредитного договору, відповідно спростовує доводи відповідачки щодо іншого.

40. Суд не приймає заперечення сторони відповідача стосовно того, що виписка по особовому рахунку не містять достатньої інформації для ідентифікації спірного кредитного договору, позаяк ці доводи спростовуються відомостями в самій виписці щодо операцій по рахунку відповідачки.

До того ж при вирішенні питання щодо реальності кредиту, суд застосовує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21).

Так Верховний Суд у цій справі наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

41. Суд також звертає увагу на непослідовну позицію відповідачки щодо означеної виписки. Так, з однієї сторони, остання вказує про відсутність у цьому документі достатньої інформації для ідентифікації спірного кредитного договору та просить не брати його до уваги, з іншої зазначає про необхідність спрямування сплачених відповідачкою коштів у сумі 7 667,80 грн, про які міститься інформація лише в цій виписці, у рахунок погашення іншої заборгованості за кредитним договором, а не комісії. Тим самим відповідачка спирається на означений документ як на належний та допустимий доказ руху грошових коштів по належному їй рахунку.

42. Суд наголошує, що відповідачкою не спростовано доводів позивача стосовно укладення кредитного договору контраргументами, які б відповідали вимогам цивільного процесуального закону про доказування. Останньою не надано виписки по належному їй поточному рахунку, що спростовувала б інформацію в документах, наданих позивачем на підтвердження передання кредитних коштів та щодо заборгованості за кредитним договором.

Щодо передачі позивачеві права вимоги до відповідача за кредитним договором.

43. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512, статті 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

44. Однією з підстав відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

45. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

46. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» визначено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

47. Суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнт, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 ЦК України), фактор, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 ЦК України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

48. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).

49. Згідно з пунктом 64 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», фінансова послуга це операція або декілька операцій, пов`язаних однією правовою метою, з фінансовими засобами, що здійснюються в інтересах інших осіб, ніж надавач такої фінансової послуги, а також послуги, прямо визначені спеціальними законами як фінансові послуги.

50. За змістом пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», факторинг є фінансовою послугою.

Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

51. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається.

Сторони договору відступлення права вимоги, зокрема договору купівлі-продажу права вимоги, мають право на власний розсуд визначити ціну, за якою право вимоги продається, з огляду на реальну вартість права вимоги, що відступається (продається), яка може бути як більшою, так і меншою за номінальну вартість такої вимоги.

52. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2023 (справа № 206/4841/20).

53. Згідно з частиною 1 статті 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

54. Аналіз означених норм дозволяє дійти висновку, що момент переходу права вимоги за договором факторингу від первісного до нового кредитора пов`язується із моментом здійснення оплати за відступлене право вимоги.

55. Умови договору факторингу від 15.12.2021 №15/12/2021 із позивачем свідчать, що передача права вимоги до позивача, зокрема, за спірним кредитним договором, пов`язується із сукупністю таких юридичних фактів, як: 1) складання реєстру боржників; 2) передача прав вимоги згідно з реєстром боржників факторові за актом приймання-передачі, та 3) проведення оплати за відступлене право вимоги.

56. Стосовно спірних правовідносин суд доходить висновку про наявність означеної сукупності, що підтверджено доказами, наданими позивачем, які відповідають вимогам про належність та допустимість (статті 77, 78 ЦПК України) (див пункт 25 цього рішення).

57. Зважаючи на це, суд знаходить неспроможними доводи відповідачки стосовно відсутності даних про набуття позивачем права вимоги до неї.

Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісією за користування кредитом.

58. У суму заборгованості за кредитним договором позивачем включено вимогу про сплату заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом у сумі 34 485,93 грн.

59. Суд зазначає про незаконність вимог позивача в цій частині зважаючи на таке.

60. У пункті 1.2 кредитного договору від 02.09.2019 №5831 дійсно міститься умова, згідно з якою встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту у відсотковому співвідношенні до суми кредиту у певні періоди (див пункт 13 цього рішення).

Позивачем за вказані періоди нараховано комісію в загальній сумі 34 485,93 грн.

61. 16.10.2011 набрав чинності Закон України № 3795-VI від 22.09.2011 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою такого змісту: «кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.»

62. За загальним правилом, передбаченим статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

63. Частинами 2,3 статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

64. Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22,23 статті 1, статті 11, частини 8 статті 18, частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини 4 статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22,23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини 4 статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

65. Частиною 4 статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

66. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

67. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

68. Виходячи зі змісту означених норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Частинами 1, 2 статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

69. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09.12.2019 у справі №524/5152/15-ц (провадження №61-8862сво18) дійшла висновку, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу статті 228 ЦК України нікчемними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

70. Ураховуючи зазначені норми, застосовуючи позиції Верховного Суду щодо застосування норм права щодо спірних правовідносин, суд доходить переконання, що умови пункту 1.2 кредитного договору від 02.09.2019 №5831 про щомісячну сплату комісії є нікчемними в силу статті 228 ЦК України.

71. Відтак, заперечення відповідачки в цій частині суд вважає слушними.

72. А тому, в задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідачки комісії за обслуговування кредиту в сумі 34 485,93 грн слід відмовити, адже вони ґрунтуються на умовах договору у пункті 1.2 щодо комісії, які в силу закону є нікчемними.

73. Водночас судом встановлено факт направлення банком платежів, проведених позивачкою, у рахунок погашення нарахованої комісії згідно умовами кредитного договору.

Ці обставини встановлені судом на підставі виписки по особовому рахунку АТ «Банк Кредит Дніпро» за період з 02.09.2019 по 14.12.2021 щодо руху коштів по банківському рахунку № НОМЕР_1 (див пункт 16 цього рішення), а також визнані відповідачкою, що слідує із відзиву на позовну заяву, поданого її представником.

74. Загальна сума проведених платежів, направлених на погашення комісії за нікчемною умовою договору, згідно з випискою складає 7 667,80 грн.

75. Оскільки нікчемні умови правочину є недійсними з моменту їх вчинення та не створюють жодних правових наслідків, крім тих, що повязані з їх недійсністю (частина 1 статті 216 та частина 1 статті 236 ЦК України), суд важає необхідним зменшити суму заборгованості за тілом кредиту та відсотками на суму, означену в пункті 75 цього рішення.

76. При визначенні черговості погашення вимог позивача за спірними зобов`язаннями, суд застосовує норми статті 534 ЦК України, якою передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

77. Таким чином, при вирішенні питання про суму заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки за кредитним договором від 02.09.2019 №5831, суд враховує направлені на погашення комісії платежі та, зважаючи на встановлену законом черговість доходить висновку, що з відповідачки підлягає стягненню заборгованість у сумі 28 693,29 грн, виходячи з такого розрахунку: 75,86 грн (борг по відсоткам) + 36 285,23грн (прострочений борг за тілом кредиту) 7 667,80 грн (платежі, направлені на погашення комісії).

Щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

78. Відповідачка заперечує проти нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки кредитним договором встановлено розмір процентів за користування кредитом (0,001% на строкову та 56% на прострочену заборгованість).

79. Суд зазначає про хибність позиції відповідача щодо застосування інфляційних втрат та 3% річних зважаючи на таке.

80. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

81. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором (стаття 1048 ЦК).

82. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики , він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

83. Аналіз цих норм дозволяє дійти висновку, що сплата процентів за кредитним договором та інфляційних втрат й 3% річних мають різну правову природу.

84. Проценти у відповідності до норм статті 1048 ЦК є платою за користування кредитними коштами, нарахування яких обмежено строком кредитного договору, а інфляційні втрати та проценти згідно з частиною 2 статті 625 є відповідальністю за порушення зобов`язання з повернення кредиту, застосування якої може здійснюватися також за його межами.

85. Цей висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, зокрема в постановах від 23.10.2019 у справі № 456/1747/15-ц, від 09.09.2020 у справі №752/12685/15-ц. Верховний Суд у них дійшов висновків, що нарахування відсотків за межами строку кредитування, не допускається, оскільки після спливу строку кредитування кредитор позбавлений права нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором, якщо інше не передбачено самим кредитним договором.Разом з тим, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів (стаття 1048 ЦК України).

86. Крім того, у постанові від 23.05.2018 по справі №910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні кваліфіковані саме як плата боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульована частиною 2 статті 625 ЦК України.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

87. Перехід до позивача права вимоги по зобов`язаннях, пов`язаних із виконанням кредитного договору, зокрема у вигляді відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК, визначений умовами договору факторингу від 15.12.2021 №15/12/2021.

Зокрема, згідно з умовами пункту 1.2 договору факторингу внаслідок передачі права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

88. Судом встановлено, що інфляційні втрати та 3% річних розраховані позивачем за період з 15.12.2021 (момент переходу до позивача права вимоги, див пункт 15 цього рішення) по 23.02.2022 (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України), з чим суд погоджується. У цей період проценти за користування кредитом позивачем не нараховувалися.

Суд зазначає, що позивачем вірно застосовано формули розрахунку означених виплат.

Водночас, з огляду на висновки в пункті 77 цього рішення, суд критично оцінює розмір заборгованості, з якої позивачем обчислюються ці виплати, розрахунок інфляційних втрат та 3% річних має здійснюватися виходячи із суми боргу за тілом кредиту в розмірі 28 693,29 грн.

Таким чином, відповідно до формули розрахунку:

- інфляційні втрати за кредитним договором мають складати 1 015,17 грн (28 693,29 грн х 103,538% - 28 693,29 грн, де, 28 639,29 грн заборгованість за тілом кредиту, 103,538% добуток індексів інфляції за період грудень 2021 року лютий 2022 року);

- 3% річних від простроченої суми мають складати 165,08 грн (28 693,29 грн х 70 днів х 3/ 100/ 365).

89. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

90. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

91. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

92. Суд оцінив наявні в справі докази та, з огляду на встановлені на їх підставі обставини, виснував, що позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 02.09.2019 №5831 на загальну суму 29 873,54 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 28 693,29 грн (див пункт 77 цього рішення); інфляційних втрат у розмірі 1 015,17 грн й 3% річних від простроченої суми в розмірі 165,08 грн (див пункт 88 цього рішення).

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

93. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

94. У відповідності до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

95. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

96. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 141 ЦПК).

За правилами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

97. Представником позивача, адвокаткою Дорошенко М.А., подано заяву про розподіл судових витрат та стягнення з відповідача, крім витрат на сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн, витрат на професійну правову допомогу в сумі 7570,00 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано суду такі документи:

- договір про надання правової допомоги від 16.05.2023, укладений між ТОВ "Цикл Фінанс" та адвокаткою Дорошенко М.А..;

- акт приймання-передачі наданих послуг №667 від 13.12.2024, згідно з яким викоавець надав, а замовник прийняв послуги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , зокрема, консультація та ознайомлення з матеріалами справи, підготовка позовної заяви та додатків до неї на загальну суму 7570,00 грн.;

- рахунок-фактура від 13.12.2024 №667 на суму 7570,00 грн;

- платіжну інструкцію від 13.12.2024 №7313, відповідно до якої позивач перерахував адвокатові суму 7570,00 грн за правничу допомогу на згідно з актом №667 від 13.12.2024.

98. Зважаючи на принцип диспозитивності, ураховуючи вимоги частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, суд не може самостійно вирішувати питання щодо співмірності витрат на правничу допомогу, а від сторони відповідача клопотання про зменшення розміру цих витрат не надходило.

99. Оскільки позов ТОВ «Цикл Фінанс» задоволено частково, суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1000,36 грн, виходячи із розрахунку: (29 873,54 грн (розмір задоволеного позову) х 2 422,40 грн (сума сплаченого позивачем судового збору) : 72 339,66 грн (сума пред`явленого позову)) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3126,12 грн, виходячи з обрахунку: (29 873,54 грн (розмір задоволеного позову) х 7 570,00 грн (розмір витрат на правову допомогу позивача) : 72 339,66 (сума пред`явленого позову)).

100. Керуючись ст ст 12, 81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

101. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

102. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 02.09.2019 №5831 у сумі 29 873,54 грн (двадцять дев`ять тисяч вісімсот сімдесят три гривні 54 копійки).

103. В іншій частині позовних вимог відмовити.

104. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1000,36 грн (одна тисяча гривень 36 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3126,12 грн (три тисячі сто двадцять шість гривень 12 копійок).

105. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

106. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

107. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя М.В.Малюк