УХВАЛА

28 березня 2025 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне скаргу ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються державний виконавець відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник В.В. про визнання дій незаконними, відшкодування заподіяної шкоди,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області надійшла скарга ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються державний виконавець відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник В.В. про визнання дій незаконними, відшкодування заподіяної шкоди.

У своїй скарзі скаржник зокрема зазначає, що в провадженні головного державного виконавця відділу ДВС у м.Рівне Мельника В.В. перебувало виконавче провадження №55155116 від 18 листопада 2017 року з примусового виконання, а саме стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина. Аліменти мали сплачуватися до досягнення ОСОБА_3 повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Аліменти сплачувалися вчасно та в повному обсязі про що свідчить довідка з місця роботи про сплату аліментів. При провадженні виконавчих дій державний виконавець Мельник В.В. неправомірно наклав арешт на кошти ОСОБА_1 та здійснив списання коштів 11.07.2022 з карткового рахунку № НОМЕР_1 у сумі 22 898,50 грн. карти Приватбанку. З розмови з виконавцем ОСОБА_4 про причини стягнення повідомив скаржнику про наявність боргу зі сплати аліментів. На запитання чому його, ОСОБА_1 не було проінформовано про наявність надуманого боргу виконавець повідомив, що не знав як з ним зв`язатися. В подальшому, на його запитання до виконавця як повернути кошти, отримав відповідь, що він має подати довідку про сплату аліментів на користь ОСОБА_2 за період з 1.02.2020 по 1.02.2022 та записати відповідну на керівника ДВС про доручення довідки про заробітну плату, після чого буде зроблено перерахунок, і якщо все добре то кошти йому будуть повернуті у двохденний термін. 20 липня 2022 року він надав відповідну довідку та заяву для ОСОБА_4 після чого ОСОБА_4 відповів, що перерахунок зроблено, заборгованості немає, а ще існує переплата та що кошти до 23 липня 2022 року будуть повернуті, тільки не в повному обсязі. Станом на 29 серпня 2022 року списані кошти з його карткового рахунку так і не повернуті. 07 серпня 2022 року він написав відповідну заяву до Відділу ДВС у м.Рівному, однак станом на день подання даної скарги до суду відповіді так і немає.

В судовому засіданні скаржник скаргу повністю підтримав, просить суд її задоволити з підстав, викладених у скарзі та визнати дії державного виконавця Мельника В.В. незаконними; зобов`язати відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), державного виконавця Мельник В.В, здійснити повернення коштів на картку Приватбанку № НОМЕР_1 у сумі 22 898,50 грн.; притягнути державного виконавця Мельник В.В. до дисциплінарної відповідальності, як державного службовця; відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 5722,66 грн., як різницю офіційних курсів НБУ гривня долар на момент списання коштів та на дату подачі позову, оскільки на дані кошти мала бути куплена валюта для розрахунку за автомобіль для воїна ЗСУ; відшкодувати заподіяну моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В судове засідання 28 березня 2025 року скаржник не з`явився.

В судовому засіданні державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник В.В. скаргу не визнав та просить суд відмовити у її задоволенні з підстав, викладених у скарзі.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02 листопада 2004 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано виконавчий лист по справі №2-10197 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму на дитину, та на утримання ОСОБА_2 1/6 всіх видів його доходу, до досягнення дитини трьохрічного віку, починаючи з 23.09.04 р щомісячно і до повноліття дитини.

Постановою головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 15 листопада 2017 року було відкрито виконавче провадження ВП № 55155116 з виконання виконавчого листа № 2-10197 виданий 02.11.2004 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму на дитину, та на утримання ОСОБА_2 1/6 всіх видів його доходу, до досягнення дитини трьохрічного віку, починаючи з 23.09.04 р. щомісячно до повноліття дитини.

01 грудня 2017 року головним державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винесено постанову ВП № 55155116 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що отримує дохід у Мале Приватне Підприємство Фірма «ЕРІДОН» за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, село Княжичі, вул.Леніна, будинок 46.

З дослідженого в судовому засіданні повідомлення за підписом керівника юридичного відділу МПП Фірми «Ерідон» №672 від 01.04.2020 р. вбачається, що даним повідомляють Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про повернення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ( ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 01.12.2017, винесеної на виконання постанови Рівненського міського суду Рівненської області, виконавчий лист № 2-10197 від 02.11.2004 у зв`язку із звільненням даного працівника.

В судовому засіданні, під час розгляду справи по суті, держаний виконавець повідомив, що з 28 січня 2020 року на адресу відділу Державної виконавчої служби місті Рівному Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) від стягувачки ОСОБА_2 не надходило жодних повідомлень чи заяв про отримання коштів від боржника скаржника по справі ОСОБА_1 . Крім того, сам боржник ОСОБА_1 у вказаний період, а саме з 28 січня 2020 року не повідомляв відділ Державної виконавчої служби місті Рівному Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) про те, що самостійно сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості по аліментах по ВП 55155116 від 21.04.22 вбачається наступне: «Мною, заступником начальника відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) при примусовому виконанні виконавчим листом № 2-10197 від 02.11.2004 виданим Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 , 1978 року народження уродженця м.Києва на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки всіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму на дитину, та на утримання ОСОБА_2 1/6 всіх видів його доходів, до досягнення дитини 3 річного віку, починаючи з 23.09.2004 року щомісячно і до повноліття дитини. Відповідно до повідомлення МПП Фірма «ЕРІДОН» аліменти стягнуті та перераховані стягувачу включно по 31.01.2020 року. Наявний розрахунок: лютий 2020 по 21 січня 2022 року сукупний розмір заборгованості становить 68939,80 грн. Заборгованість по аліментах нараховувалась державним виконавцем відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 21.01.2021 заборгованість зі сплати аліментів становить 68939,30 грн.».

29 червня 2022 року державним виконавцем направлено платіжну вимогу №55155116 на списання коштів з рахунку боржника НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк», в межах суми заборгованості по аліментах 68939,30 грн.

11 липня 2022 року на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надійшли кошти на виконання платіжної вимоги від 29.06.2022 року в сумі 22898,50 грн.

20 липня 2022 року від боржника ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надійшла заява про долучення до матеріалів виконавчого провадження довідки про заробітну плату та відрахування аліментів на користь стягувачки за період з 01 лютого 2020 року по 28 лютого 2022 року.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості по аліментах по ВП 55155116 від 26.07.2022 № 81772 вбачається наступне: «Мною, заступником начальника відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) при примусовому виконанні виконавчим листом № 2-10197 від 02.11.2004 виданим Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 , 1978 року народження уродженця м.Києва на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки всіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму на дитину, та на утримання ОСОБА_2 1/6 всіх видів його доходів, до досягнення дитини 3 річного віку, починаючи з 23.09.2004 року щомісячно і до повноліття дитини. Відповідно до повідомлення МПП Фірма «ЕРІДОН» аліменти стягнуті та перераховані стягувачу включно по 31.01.2020 року. Згідно довідки від 18.07.2022 № 58 ОСОБА_1 за період з 01.02.2020 по 28.02.2022 отримував дохід в ТОВ «Фірма ЕРІДОН». Згідно повідомлення ТОВ «Фірма ЕРІДОН» в лютому 2022 стягувачу перераховано аліменти в сумі 18978,60 грн. Наявний розрахунок: лютий 2020 по 21 січня 2022 року сукупний розмір заборгованості становить 311,62 грн. Заборгованість по аліментах нараховувалась державним виконавцем відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 21.01.2022 заборгованість зі сплати аліментів відсутня, переплата становить 18666,98 грн.».

З дослідженого в судовому засіданні розпорядження № 55155116 затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби 26 липня 2022 року Іщук Н.В. вбачається наступне: «Грошові кошти у сумі 22898,5 грн., що надійшли 11.07.2022 р. на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 2-10197, виданого 02.11.2004 року суд загальної юрисдикції (Рівненський міський суд Рівненської області), про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 , керуючись статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно перерахувати: 22847,5 грн. надміру стягнуті кошти повернути на користь ОСОБА_1 на IBAN НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, код за ЄДРПОУ , згідно з виконавчий лист № 2-10197, виданого 02.11.2004 р. суд загальною юрисдикції (Рівненський міський суд Рівненської області); Державний виконавець 26 липня 2022 року підпис ОСОБА_4 , Розпорядження отримано 26.07.2022 підпис.».

З дослідженого в судовому засіданні розпорядження № 55155116 затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби 26 липня 2022 року Іщук Н.В. вбачається наступне: «Грошові кошти у сумі 22898,5 грн., що надійшли 11.07.2022 р. на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 2-10197, виданого 02.11.2004 р. суд загальної юрисдикції (Рівненський міський суд Рівненської області), про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 , керуючись статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно перерахувати: 51 грн. витрат виконавчого провадження на IBAN UA 1159852 в Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, код за . Державний виконавець 26 липня 2022 року підпис Мельник В.В., Розпорядження отримано 26.07.2022 підпис.».

З дослідженого в судовому засіданні платіжного доручення №59550 (внутрішній номер 221044201) від 26 липня 2022 року вбачається, що з рахунку Відділу ДВС у місті Рівному було перераховано ОСОБА_1 , код НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк», 22847,50 грн. Призначення платежу: № 2-10197; 02.11.2004; Лисий ІП; № НОМЕР_4 ; Сума боргу, помилково або надмірно стягнута.

23 вересня 2022 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Мельником Віталієм Віталійовичем винесено постанову ВП № 55155116 якою постановлено виконавче провадження примусового виконання виконавчого листа №2-10197 виданий 02.11.2004 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму на дитину, та на утримання ОСОБА_2 1/6 всіх видів його доходу до досягнення дитини трьохрічного віку, починаючи з 23.09.04 р. щомісячно і до повноліття дитини ЗАКІНЧИТИ.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

Відповідно до ч.8 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження.

Зокрема, відповідно до ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Зазначені вимоги не застосовуються стосовно осіб, позбавлених особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, що встановлюється згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей" на час позбавлення особи особистої свободи.

Відповідно до ст.447? ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В судовому засіданні було встановлено ті обставини, що державним виконавцем, після надходження виконавчого листа від стягувачки про стягнення аліментів було відкрито виконавче провадження, було здійснено всі необхідні дії для проведення стягнення з боржника ( ОСОБА_1 ) на користь стягувачки ( ОСОБА_2 ) аліментів на утримання неповнолітнього сина учасників виконавчого провадження, відповідне стягнення проводилось без будь-яких порушень і лише після того, як на адресу державного виконавця надійшов лист з місця роботи боржника про припинення з ним трудових відносин у зв`язку з звільненням на підставі наказу №41-к від 28 січня 2020 року, державним виконавцем було проведено нарахування заборгованості по аліментах. При цьому, в порушення вимог ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», як стягувачки, так і зокрема і зі сторони боржника, який в період з 28.01.2020 не повідомив державного виконавця про зміну місця роботи, у зв`язку з чим аліменти з його роботи не утримувалися, самостійно не надав державному виконавцю докази сплати аліментів, при цьому стягувачка аналогічно не подала державному виконавцю заяви чи розписки про отримання аліментів поза виконавчого провадження, тому державний виконавець не знав і не міг знати про факт сплати боржником аліментів. В подальшому, після надходження відповідних письмових доказів про сплату боржником аліментів, державним виконавцем 26 липня 2022 року було видано відповідно розпорядження на підставі якого, згідно платіжної інструкції №59550 від 26 липня 2022 року ОСОБА_1 було перераховано переплату по аліментах в розмірі 22847,50 грн.

Процес перерахування коштів боржнику проводився казначейством з урахуванням обмежень, пов`язаних з воєнним станом.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги скаржника про визнання дій державного виконавця Мельника В.В. незаконними, зобов`язання відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), державного виконавця Мельник В.В. здійснити повернення коштів на картку Приватбанку № НОМЕР_1 у сумі 22 898,50 грн. та притягнення державного виконавця Мельник В.В. до дисциплінарної відповідальності, як державного службовця не знайшли свого підтвердження, спростовані письмовими доказами поданими державним виконавцем, а тому у їх задоволенні слід відмовити за їх безпідставністю.

Що стосується вимоги про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 5722,66 грн., як різницю офіційних курсів НБУ гривня долар на момент списання коштів та на дату подачі позову, оскільки на дані кошти мала бути куплена валюта для розрахунку за автомобіль для воїна ЗСУ та відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 5000 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст.ст.1173, 1174 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

З урахуванням положень п.10 ч.2 ст.16, ст.ст.21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

У пунктах 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій державного виконавця, у нього погіршився сон, він став дратівливий, знову почав палити, було порушено нормальні життєві зв`язки, порушено стосунки з оточуючими людьми. Крім того, на час зняття коштів він перебував на лікуванні.

Однак, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин скаржником суду подано не було.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Скаржником не долучено до скарги будь-яких письмових доказів, які б підтверджували заподіяння йому діями державного виконавця моральної шкоди, а також і його намірів для купівлі валюти та подальшого розрахунку нею за автомобіль для воїна ЗСУ. Натомість в судовому засіданні було встановлено, що оскільки у зв`язку з тим, що безпосередньо сам скаржник не подав державному виконавцю всі, передбачені ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про самостійне виконання рішення суду, державним виконавцем було проведено нарахування заборгованості по аліментах. Вказані твердження скаржника є голослівними, а тому суд вважає, що в цій частині вимоги є необґрунтовані та безпідставні у зв`язку з чим в цій частині вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.260,353,354,451 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються державний виконавець відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельник В.В. про визнання дій незаконними, відшкодування заподіяної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення,

має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,

якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов