УХВАЛА

31 березня 2025 року

м. Київ

справа № 212/4560/24

провадження № 61-3422ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання незаконним рішення суду, встановлення періоду вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання незаконним рішення суду, встановлення періоду вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначав, що він не погоджується з постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року, якою апеляційну скаргу Криворізького міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року в адміністративній справі № 160/8365/20 скасовано, а провадження у справі закрито.

Зазначав, що оскільки Третій апеляційний адміністративний суд скасував рішення та закрив провадження, то в подальшому позивач не може реалізувати своє право на доступ до суду за правилами адміністративного судочинства, а тому, вважає можливим розгляд справи за правилами цивільного судочинства.

На підставі зазначеного ОСОБА_1 просив суд:

- визнати незаконним рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 в адміністративній справі № 160/8365/20, щодо скасування рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у вказаній адміністративній справі;

- встановити період вимушеного прогулу та стягнути середню заробітну плату за весь період вимушеного прогулу.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області про визнання незаконним рішення суду, встановлення періоду вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не погодившись з ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.Ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2024 року залишено без змін.

15 березня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року, справу передати до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене з неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права. Вказує, що позов у цій справі не є тотожним з адміністративним позовом № 160/8365/20, оскільки в цій позовній заяві заявлені інші вимоги до іншого відповідача.

Перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом позовних вимог у справі № 804/16289/15 є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підставою позову визначено незаконність наказу ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 06 листопада 2015 року № 485 о/с, яким було звільнено старшого сержанта міліції ОСОБА_1 з посади інспектора патрульної служби взводу № 5 батальйону патрульної служби Криворізького міського управління на підставі пункту 63 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів)».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року в адміністративній справі № 804/16289/15 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 06 листопада 2015 року № 485 о/с, яким було звільнено старшого сержанта міліції ОСОБА_1 з посади інспектора патрульної служби взводу № 5 батальйону патрульної служби Криворізького міського управління на підставі пункту 63 Положення Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів). Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби взводу № 5 батальйону патрульної служби Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 07 листопада 2015 року. Стягнуто з Ліквідаційної комісії ГУ МВС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів у сумі 67 767, 20 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року в адміністративній справі № 804/16289/15 змінено: в пункті 4 резолютивної частини рішення Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Дніпропетровській області замінено на Криворізьке міське управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області. В інший частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року залишено без змін.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що вимога про визнання незаконною постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року в адміністративній справі № 160/8365/20 щодо скасування рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у вказаній адміністративній справі не підлягає розгляду, оскільки суд загальної юрисдикції не наділений повноваженнями переглядати в порядку цивільного судочинства рішення судів, ухвалені в порядку адміністративного судочинства. В цьому випадку законом передбачений інший порядок судового захисту, а саме - оскарження вказаної постанови в касаційному порядку в порядку саме адміністративного судочинства.

Крім того суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, правомірно відмовив у відкритті провадження у частині позовних вимог про встановлення періоду вимушеного прогулу та стягнення середньої заробітної плати за весь період вимушеного прогулу у цій справі, оскільки рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року у справі № 804/16289/15, що набрало законної сили 11 грудня 2019 року, вирішено у порядку адміністративного судочинства аналогічний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року в адміністративній справі № 160/8365/20 зазначено, що у цій справі позивач хотів домогтися нового розгляду вже вирішених вимог та нового їх вирішення судом. Таке звернення обумовлено незгодою позивача з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року, про що прямо вказано в його позовній заяві. Провадження в адміністративній справі закрито у зв`язку з повторним зверненням позивача до адміністративного суду (спір вже вирішено адміністративним судом), а не у зв`язку з підсудністю цього спору суду цивільної юрисдикції.

Аргументи касаційної скарги про те, що позов у цій справі не є тотожним з адміністративним позовом у справі № 160/8365/20, оскільки в цій позовній заяві заявлені інші вимоги до іншого відповідача не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки адміністративні спори щодо звільнення позивача з публічної служби вирішені адміністративним судом.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при постановленні оскаржуваних судових рішень. Правильність застосування судами вказаних вище норм не викликає розумних сумнівів.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року, якою залишено без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі (не відноситься до переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи), є необґрунтованою, а у відкритті касаційного провадження належить відмовити відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізьке міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання незаконним рішення суду, встановлення періоду вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович