Справа № 674/1986/24
Провадження № 2/674/202/25
РІШЕННЯ

іменем України

10 березня 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Сосни О.М., за участю секретаря судового засідання Філіпової У.О., позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Бойчук Н.П., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог вказує, що у 2018 році вступила в офіційний шлюб з відповідачем, у 2023 році шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 яка на сьогоднішній час проживає позивачкою в Німеччині. Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11.03.2024 по цивільній справі №363/1639/23 за позовом ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів, ухвалено ОСОБА_2 сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25% від усіх видів заробітку та доходів до досягнення дитиною повноліття. Постановою Житомирського апеляційного суду від 04.09.2024 рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11.03.2024 в частині зустрічного позову змінено, зменшено розмір аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини. Ухвалою Вишгородського районного суду зобов`язано позивачку передавати малолітню доньку батькові на кожних 2 тижні кожного місяця. Дана ухвала не виконується, оскільки через наслідки збройної агресії існують ризики для життя та здоров`я дитини, а тому позивачка переїхала з дитиною до Німеччини. Зазначає, що виконавче провадження з примусового виконання ухвали Вишгородського районного суду від 12.04.2024 закінчено 30.10.2024. З 04.07.2024 вона з донькою проживають у Німеччині, де отримали прихисток на час війни згідно з 24 параграфом, куди з донькою переїхала з метою збереження життя та здоров`я дитини, з причин повномасштабної збройної агресії, яка є однією з найдорожчих країн для проживання в Європі. Відповідно зросли витрати, в тому числі на одяг, подорожі, продукти харчування, розвиток дитини, додається оплата житла, тощо. З причин переїзду в іншу країну в інтересах саме дитини, знизився рівень доходу, який позивачка отримувала від підприємницької діяльності в Україні, а саме готельно-ресторанного бізнесу. На даний час матеріальний стан відповідача є високим, відповідач стабільно отримує пристойну суддівську винагороду, стан здоров`я з його слів не змінився, інших дітей чи непрацездатних родичів на утриманні він не має. А отже збільшення розміру аліментів на утримання дитини до визначених законом від заробітку (доходу) відповідача, батька, якнайкраще відповідатиме інтересам дитини.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13.01.2025 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання та розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 11.02.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Вказала, що покинула межі України, проживає разом із дитиною у Німеччині в гуртожитку, який їм надала держава. Потребує збільшення коштів на аліменти, оскільки винаймати житло не має можливості, її доходи в Україні зменшились, Німеччина є дорогою країною, для дитини мають бути надані кращі умови, ніж ті, в яких вона на даний час проживає, потребують покращення умов проживання. Відповідач отримує високий дохід, має можливість сплачувати аліменти в розмірі 25% від усіх видів заробітку та доходів.

Представник відповідача адвокат Бойчук Н.П. у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити. Вказала, що розмір аліментів визначений рішенням суду, жодних підстав для збільшення їх розміру немає. Змін в матеріальному становищі сторін не відбулося, визначений розмір аліментів достатній для дитини та сплачуються відповідачем у повному обсязі. Позивачкою не надано доказів збільшення витрат на дитину чи недостатності коштів на її утримання. Доходи позивачки не змінились з 2024 року, жодних доказів з витрат на проживання найом житла в Німеччині не надано, позивачка самостійно без погодження з відповідачем вивезла дитину закордон.

Також відповідач ОСОБА_2 направив до суду відзив, в якому зазначає, що позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. Вказує, що визначаючи розмір аліментів, суд апеляційної інстанції вказав на те, що розмір частки, який становить 1/6 частину від доходу, є співмірним із дійсними потребами доньки ОСОБА_5 . Зазначає, що сплачує аліменти у визначеному судом розмірі, що підтверджується копіями платіжних квитанцій. За період від 27.04.2023 по теперішній час розмір сплачених аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_5 склав 768000 грн., в середньому 38000 грн. в місяць. Крім того, купував для доньки одяг, необхідні для розвитку іграшки, а також оплачував лікування. Звернення до суду з позовом про збільшення аліментів через три місяці після визначення судом розміру аліментів, є нічим іншим як намаганням ОСОБА_1 перегляду рішення суду, що набрало законної сили. Станом на час постановлення судового рішення судом апеляційної інстанції вона вже перебувала з донькою в Німеччині, однак при визначенні розміру аліментів на вказані обставини не посилалась. Окрім того, країну місця проживання за межами України та виїзд доньки за кордон позивачка з батьком дитини не погоджувала і вивезла дитину за кордон всупереч бажанню дитини та без згоди батька. Перебуваючи у Німеччині, отримавши прихисток згідно 24 параграфу за ОСОБА_6 про тимчасовий захист, позивачка, крім аліментів, щомісячно отримує базову соціальну допомогу на дитину в розмірі 357 Євро та допомогу для дитини в сумі 250 Євро. Отже, позивачка витрат на оренду житла в Німеччині не несе і лише частково оплачує комунальні послуги.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, при вирішенні спору виходить із наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4 , її батьками є: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Реєстру територіальної громади №2023/003079929 від 19.04.2023.

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 22.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 проживає сім`я із 4 чоловік: мати ОСОБА_1 , діти - ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Батько за вказаною адресою не проживає.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27.04.2023 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11.03.2024 у цивільній справі №363/1639/23 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від 27 квітня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою Житомирського апеляційного суду від 04.09.2024 рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11.03.2024 року змінене. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини від сіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для інтини відповідного віку, щомісячно, починаючи від 27 квітня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 17.10.2024 залишено без змін ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11.07.2024 згідно з якою в задоволенні подання Дунаєвецького відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовлено.

Постановою головного державного виконавця Дунаєвецького відділу ДВС у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Л.М. Смолінською від 30.10.2024 закінчено виконавче провадження №75379094 про зобов`язання ОСОБА_1 забезпечити безперешкодні побачення малолітньої ОСОБА_4 разом з її батьком згідно визначеного ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.04.2024 графіку та часу спілкування.

Згідно з довідкою Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 18.06.2024 №969/АП/22-01-53-10 за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 сума доходу від провадження підприємницької діяльності ОСОБА_1 становить 362 500 грн.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2024 року ОСОБА_1 виплачений 148 660,50 грн. доходу як самозайнятій особі.

Відповідно до довідки Київського апеляційного суду від 28.01.2025 №21/21-04/25 з 01.04.2023 по 31.12.2023 ОСОБА_2 була нарахована суддівська винагорода у розмірі 5 559 447,31 грн. та виплачена у розмірі 4 450 658,76 грн.

Як вбачається із копій квитанцій від 05.04.2024 (10 000 грн.), від 17.05.2024 (10 000 грн.), від 19.06.2024 (10 000 грн.), 19.07.2024 (10 000 грн.), 01.08.2024 (10 000 грн.), 02.09.2024 (10 000 грн.), від 03.10.2024 (50 000 грн.), від 01.11.2024 (40 000 грн.), від 17.12.2024 (35 000 грн.), від 02.01.2025 (40 000 грн.), від 23.01.2025 (41 000 грн.) ОСОБА_2 здійснював перерахування аліментів на рахунок ОСОБА_1 . Згідно з копіями квитанцій від 13.09.2024 (105 000 грн), від 10.09.2024 (115 000 грн.), від 12.09.2024 (125 000 грн.), від 16.09.2024 (100 000 грн.) ОСОБА_2 сплачував борг по аліментах по справі №363/1639/23.

Згідно з довідкою Вишгородського відділу ДВС у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №2814 від 05.02.2025 заборгованість у ОСОБА_2 по аліментам у виконавчому провадженні №76776076 за виконавчим листом №363/1639/23 від 15.11.2024 виданим Вишгородським районним судом Хмельницької області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу).

Як вбачається із довідки логопеда ОСОБА_9 від 22.06.2024 ОСОБА_4 відвідує заняття логопеда з 01.03.2024, а також згідно з копіями Листів огляду проходила загальні медичні огляди та обстеження дитячих лікарів: ортопеда-травматолога, невролога, педіатра, отоларинголога, кардіолога.

30.06.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виїхали за межі України, що підтверджується копіями відміток у їх паспортах громадянина України для виїзду закордон та визнається сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, чинним законодавством встановлено два способи стягнення аліментів на дитину, шляхом стягнення частки від доходу одного з батьків на користь якого стягуються аліменти або у твердій грошовій сумі, при цьому лише одержувачу аліментів надано право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи; інші обставини, що мають істотне значення тощо.

За положеннями ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В той же час положеннями ч.1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Звертаючись з позовом до суду позивачка як на основну підставу для збільшення розміру аліментів зазначила проживання її з дитиною у Німеччині, яка є однією з найдорожчих країн Європи, та потребою у зв`язку із цим понесенні більших витрат.

В той же час позивачкою не підтверджено належними доказами її витрати на утримання доньки в заявленому у цьому позові розмірі. Також не надано жодних доказів щодо витрат на проживання в Німеччині, як-то, найму житла, проживання в гуртожитку, тощо, необхідності покращення умов проживання.

Згідно положень ч. 6 ст. 81, ч. 5 ст. 263 ЦПК України: доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Також позивачка зазначає, що з причин переїзду в іншу країну знизився рівень її доходу, який вона отримувала від підприємницької діяльності в Україні на підтвердження чого надала:

- довідкуГоловного управління ДПС у Хмельницькій області від 18.06.2024 №969/АП/22-01-53-10 згідно якої за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 сума доходу від провадження підприємницької діяльності ОСОБА_1 становить 362 500 грн.;

- відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2024 року по 4 квартал 2024 року ОСОБА_1 виплачений 148 660,50 грн. доходу як самозайнятій особі.

Однак як вбачається із відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, зміна розміру доходу виплаченого ОСОБА_1 відбувалась з січня 2024 року, за кордон вона виїхала з дитиною 30.06.2024 згідно з відмітками у їх паспортах, а тому суд не вбачає достатніх підстав, які б свідчили, що в позивачки відбулось суттєве погіршення матеріального стану саме з причин її переїзду в іншу країну, а тим більше після судового рішення про встановлення відповідного розміру аліментів.

Інших доказів, які б свідчили, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів - постанови Житомирського апеляційного суду від 04.09.2024 у справі №363/1639/23, у позивачки суттєво змінився матеріальний або сімейний стан, який погіршив її матеріальне становище, або ж погіршився стан здоров`я чи покращився матеріальний стан відповідача, позивачка суду не надала, не встановлено таких і в судовому засіданні.

Твердження позивачки про єдину підставу для зменшення розміру аліментів вказаним судовим рішенням було те, що дитина має проживати з батьком 2 тижні кожного місяця, суд вважає помилковим, оскільки: у зазначеній постанові суду від 04.09.2024 наведені й інші аргументи, в тому числі й щодо розміру шостої частини доходів відповідача (не менше 35160 грн.), яка більш ніж достатня для гармонійного розвитку дитини, рівність обов`язків щодо утримання дитини.

Суд безумовно погоджується з тим, що обов`язок забезпечення дитини покладається однаковою мірою на обох батьків. Крім того, запроваджений воєнний стан в Україні однаковим чином негативно впливає як на позивачку, яка проживає з дитиною, так і на відповідача, який проживає окремо, в зв`язку з чим така обставина не може трактуватися на користь однієї із сторін.

Також можливість сплачувати аліменти не може бути єдиною підставою для визначення відповідного їх розміру без оцінки дійсних потреб.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що достатніх, обгрунтованих та підтверджених належними доказами підстав для збільшення розміру аліментів після ухвалення 04.09.2024 судового рішення немає, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Також відсутні підстави для стягнення судового збору з відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скаргирішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складене 19 березня 2025 року.

Суддя О.М.Сосна