Справа № 464/6677/24
пр.№ 2/464/432/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26.03.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Варениці Р.Б.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

позивач АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит №18Р-220 (для придбання транспортного засобу) від 11.10.2018 у розмірі 258 578,41 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.10.2018 між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №18Р-220 (для придбання транспортного засобу), відповідно до умов якого банк, шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, з подальшим перерахуванням таких на рахунок продавця, надав відповідачу кредит для придбання транспортного засобу за договором купівлі-продажу у розмірі 328 703,51 грн. під 12,99% річних, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 10 жовтня 2025 року. Надавши позичальнику кредитні кошти у строк та в розмірі, встановленому кредитним договором, свої зобов`язання за договором банк виконав в повному обсязі. Однак, всупереч взятим на себе зобов`язанням, відповідач кредит та проценти за його користування в повному обсязі та своєчасно не сплачує, у зв`язку із чим станом на 11.09.2024 у нього утворилась заборгованість у розмірі 258 578,41 грн., з яких: 207 902,25 грн. основний борг, 50 676,16 грн. заборгованість за процентами, яка підлягає стягненню.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 02.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача Лепська А.В. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, що в ньому викладені, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровував.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За умовами ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При дослідженні доказів, судом встановлено наступне.

11.10.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №18Р-220 (для придбання транспортного засобу), відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався отримати на належним чином використати і повернути у передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 2.2. договору визначено, що кредит надається у загальному розмірі 328 703,51 грн. строком на 84 місяці і терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 10 жовтня 2025 року.

Кредит надавався для придбання транспортного засобу за договором купівлі продажу (п. 2.3 договору).

Згідно з п. 3.1.1, 3.2.1 договору банк надає кредит протягом одного банківського дня одноразово в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням кредитних коштів на поточний рахунок продавця транспортного засобу ТОВ «Ампір».

Крім того, умовами договору визначено розмір процентів за користування кредитом, що становить 12,99% річних, нарахування яких здійснюється з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту на фактичний залишок заборгованості за кредитом, тип процентної ставки фіксована, а також комісійну винагороду 4 930,55 грн. (п. 2.4, 2.5 договору)

Відповідно до п. 3.3.1 договору всі платежі за договором здійснюються шляхом списання банком коштів з поточного рахунку. Повернення кредиту, сплата процентів, комісійних винагород здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором. Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами у розмірі 5 977,98 грн., шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які банк списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до черговості, визначеної договором (п. п. 3.3.2, 3.3.3 договору).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 висловлено правову позицію, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

АТ «Державний ощадний банк України» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_2 кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених укладеним між ними договором, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 11.10.2018 до 11.09.2024.

Водночас, відповідач, отримавши кредитні кошти, взяті на себе зобов`язання за укладеним з АТ «Державний ощадний банк України» кредитним договором №18Р-220 від 11.10.2018, належним чином не виконував, у зв`язку із чим у нього станом на 11.09.2024 утворилась заборгованість, що згідно з розрахунком позивача становить 258 578,41 грн., з яких: 207 902,25 грн. сума основного боргу, 50 676,16 грн. заборгованість за процентами.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Будь-яких доказів на спростування заявленого позивачем розміру заборгованості відповідачем не надано, а відтак суд приймає поданий позивачем розрахунок як належний доказ розміру наявної заборгованості.

14.08.2023 АТ «Державний ощадний банк України» скерувало відповідачу лист №55/5.5-02/42194/2023 від 03.08.2023 щодо наявної простроченої заборгованості за договором №18Р-220 від 11.10.2018 та 07.02.2024 вимогу щодо дострокового повернення кредиту, однак такі повідомлення залишені відповідачем без відповідного реагування, відомості про повернення відповідачем заборгованості в добровільному порядку в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням презумпції правомірності правочину, зважаючи на те, що будь-яких доказів на спростовання факту укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів на умовах, що передбачені кредитним договором, доказів належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, матеріали справи не містять, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 258 578,41 грн. є підставними та обґрунтованими, відтак позов слід задовольнити.

Крім того, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 878,68 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 263-265, 273, 280, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про споживчий кредит №18Р-220 (для придбання транспортного засобу) від 11.10.2018 у розмірі 258 578 (двісті п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот сімдесят вісім) гривень 41 (сорок одна) копійка.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі 3 878 (три тисячі вісімсот сімдесят вісім) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 березня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», місцезнаходження: м. Херсон, вул. Європейська, 26, ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуюча Сабара Л.В.