РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року позивач звернулася до суду із указаним позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 грн. щомісячно, починаючи з 23.10.2024 року і до закінчення навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.02.2014 року рішенням Богунського районного суду м. Житомира розірвано шлюб між нею та відповідачем, від якого сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За словами позивача, син наразі проживає з нею та із 29.07.2022 року навчається у ВСП «Житомирського торговельно-економічного фахового коледжу Державного торговельно-економічного університету» на денному відділенні з 01.09.2022 по 30.06.2025 року. Вартість навчання за один рік становить 12 950 грн., загальна вартість освітньої послуги становить 38 850 грн. ОСОБА_1 зазначає, що працює в КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» на посаді реєстратора медичного контакт-центру оперативно-диспетчерської служби (медицина) з 15.04.2024 і по теперішній час, середній заробіток становить 12 166,58 грн., проте цих коштів не вистачає на її утримання та дитини. Додала, що являється інвалідом третьої групи по онкологічному захворюванню, протипоказана важка праця. Син у зв`язку з навчанням на стаціонарній формі немає ніякого джерела доходу та потребує матеріальної допомоги, натомість відповідач не є інвалідом, працездатний, зобов`язаний та має можливість утримувати свого сина.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 14.11.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, у якому останній просив частково задовольнити позовні вимоги та стягувати з нього аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в сумі 1 500 грн. Відповідач зазначає, що усвідомлює свій обов`язок утримувати повнолітнього сина, що продовжує навчання, проте не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, що заявлений в позові. З 2019 року є безробітним, стабільного доходу не має, заробляє на життя періодичними тимчасовими підробітками. Має проблеми із здоров`ям, які потребують значних грошових коштів на лікування. Утримує непрацездатну матір ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є пенсіонером, і в силу похилого віку має значні проблеми із здоров`ям.

У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримала з підстав, у ній викладених. Додатково пояснила суду, що пенсії, соціальної допомоги у відповідача немає. Відповідач одружений з 01.09.2017 року, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює з 2019 року, не є приватним підприємцем, але підробляє таксуванням на власному автомобілі. Зі слів спільних друзів позивач знає, що ОСОБА_2 допомагає своїй дружині у підприємницькій діяльності, пов`язаній із біодобавками. Не зрозуміло за які кошти відповідач утримує матір, якщо в нього немає доходів. Позивач вважає, що матір відповідача сама себе утримує.

Заслухавши пояснення позивача , вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.02.2014 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на подальше проживання при матері (а.с. 10).

Як вбачається з довідки за вих. №2355 від 17.10.2024 року, ОСОБА_3 є студентом ВСП «Житомирського торговельно-економічного фахового коледжу Державного торговельно-економічного університету» денного відділення ІІІ курсу з 01.09.2022 по 30.06.2025. (а.с. 112).

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно з положенням ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За змістом частин першої, третьої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року по справі № 644/3610/16-ц зазначив, що Сімейним кодексом України задекларований принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Поміж іншим, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом статті 182 СК України суд, при визначенні розміру аліментів, повинен врахувати, серед іншого, і інші обставини, що мають істотне значення.

Так, судом звернуто увагу, що у своєму відзиві відповідач в обґрунтування заперечень проти заявленого у позові розміру аліментів посилається на те, що є безробітним, стабільного доходу не має, заробляє періодичними тимчасовими підробітками. Натомість далі по тексту відзиву відповідач вказує фактично протилежне, - а саме, що офіційно працевлаштований, має доходи, сплачує аліменти, проживає у цивільному шлюбі, що не повинно позбавляти дитину гарантованого розміру аліментів, тим більше у воєнний час, а тому може сплачувати аліменти у розмірі 1 500 грн. щомісячно.

Окрім цього, із матеріалів справи вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім`ї не має. Доказів перебування на утриманні непрацездатної матері відповідачем суду не надано.

Встановивши, що син відповідача ОСОБА_3 навчається у ВСП «Житомирського торговельно-економічного фахового коледжу Державного торговельно-економічного університету» на денній формі навчання і потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, а ОСОБА_2 має можливість надавати сину таку допомогу та фактично у відзиві на позов не заперечував проти задоволення цієї вимоги, суд, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина у розмірі 3 000 грн. щомісячно.

На думку суду та зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини справи, такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб сина, який продовжує навчання, у тому числі і з огляду на стан здоров`я та матеріальне становище відповідача.

За змістом ст. 191, 201 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Крім того, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду, а саме в сумі 454,20 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 182, 191, 199-201 СК України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 264, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень, щомісячно, починаючи з 23.10.2024 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2025 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 454,20 грн.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Д.В. Кузнєцов