Справа № 461/6414/24 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2966/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Салата Я.І.

З участю представника позивача АТ «Ідея Банк» Жовтонецького В.М., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Буковинського Т.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №461/6414/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 09 вересня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 ,- про стягнення боргу за кредитним договором

в с т а н о в и в :

02 серпня 2024 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 24 317,93 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

09 вересня 2024 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Буковинського Т.Й. що згідно постанови Львівського апеляційного суду від 26 березня 2024 року у цивільній справі №461/3370/23 (провадження №22-ц/811/3121/23) вже прийнято рішення по даному кредиту. Постановою Львівського апеляційного суду відмовлено АТ «Ідея Банк» в стягненні боргу з ОСОБА_1 за Угодою №С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 03 березня 2019 року. Ухвалою Верховного Суду від 09 травня 2024 року у цивільній справі №461/3370/23 позивачу також було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Ідея Банк» на постанову Львівського апеляційного суду від 26 березня 2024 року у справі за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, зобов`язання провести списання нарахованого простроченого боргу і прострочених процентів за кредитним договором.

Просив провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 09 вересня 2024 року провадження у справі за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором закрито.

Судові витрати залишено за позивачем.

Стягнуто з АТ«Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Ухвалу суду оскаржило АТ «Ідея Банк».

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною.

АТ «Ідея Банк» на виконання рішення суду у справі №461/3370/23 здійснило перерахунок заборгованості по кредитному договору, скасувало нараховану і невиплачену комісію з обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 20906,23 грн. та зарахувало сплачену комісію у розмірі 58299,72 грн в погашення кредиту, в результаті чого заборгованість по кредиту становить 24317,93 грн, що підтверджується випискою по рахунку доданою до позовної заяви у справі №461/6414/24 і яку позивач просив стягнути з відповідача в цій справі, оскільки таку відповідач добровільно не сплатив.

У справах №461/3370/23 та №461/6414/24 підстави та предмети позовів не є тотожними, як зокрема, й фактичні обставини, якими АТ «Ідея Банк» обгрунтовує свої вимоги, у зв`язку з чим підстави для закриття провадження у справі №461/6414/24 на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України у суду першої інстанції були відсутні.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд стягнув з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн. в той же час суд не звернув увагу, що про таке клопотання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу АТ «Ідея Банк» не було обізнане.

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 09 вересня 2024 року та направити справу до Галицького районного суду міста Львова для продовження розгляду.

01.11.2024 року представником відповідача ОСОБА_1 -адвокатом Буковинським Т.Й. надано суду відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначає, що після набрання рішенням законної сили у цивільній справі № 461/3370/23 АТ «Ідея Банк» як сторона, що вже брала участь у справі, вже не може повторно звертатися в суд з позовом про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника позивача АТ «Ідея Банк»-адвоката Жовтонецького В.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Буковинського Т.Й., вививши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 06.09.2023 року позов АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № С-001-0 від 03.03.2019 в розмірі 103523,88 грн. задоволено. Вирішено питання судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину, зобов`язання провести перерахунок заборгованості та зобов`язання провести списання нарахованого простроченого боргу і прострочених процентів за кредитним договором відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 березня 2024 року у задоволенні клопотання представника позивача АТ «Ідея Банк» про закриття апеляційного провадження у справі № 461/3370/23 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -адвоката Буковинського Т.Й. на рішення Галицького районного суду м.Львова від 06 вересня 2023 року відмовити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Буковинського Т.Й. задоволити частково.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 06 вересня 2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину задоволено частково.

Зобов`язано АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 за Угодою №С-001-0 про відкриття кредитної лінії обслуговування кредитної картки від 03 березня 2019 року з часу укладення, зарахування сплачених ОСОБА_1 платежів, що спрямовані на погашення плати на комісію за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення основного боргу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Верховного Суду від 09 травня 2024 року у цивільній справі № 461/3370/23 АТ «Ідея банк» було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Ідея Банк» на постанову Львівського апеляційного суду від 26 бероезня 2024 року у справі за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, зобов`язання провести списання нарахованого простроченого боргу і прострочених процентів за кредитним договором.

Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2024 року повторно відмовлено АТ «Ідея Банк» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Ідея Банк» на постанову Львівського апеляційного суду від 26 березня 2024 року у справі № 461/3370/23 за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів, застосування наслідків нікчемного правочину, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, зобов`язання провести списання нарахованого простроченого боргу і прострочених процентів за кредитним договором.

З доводів позовної заяви встановлено, що позивач АТ «Ідея Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №С-001-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 03.03.2019 року у розмірі 24317,93 грн., а також сплачений судовий збір.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції прописав, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором № С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 03.03.2019 року з ОСОБА_1 вже були предметом судового розгляду, оскільки АТ «Ідея Банк» вже зверталося 05.05.2023 року з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 03.03.2019 року. З приводу зазначеного спору Львівським апеляційним судом від 26 березня 2024 року у цивільній справі № 461/3370/23 ухвалено рішення, яким відмовлено АТ «Ідея Банк» в стягненні боргу з ОСОБА_1 за Угодою № С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 03.03.2019 року.

Закриваючи провадження у цивільній справі, суд першої інстанції правильно прописав, що між тими ж сторонами, з приводу того ж предмету спору та з тих самих підстав прийнято рішення, яке набрало законної сили.

У постанові Львівського апеляційного суду від 26 березня 2024 року судом перевірено розрахунок заборгованості в цілому, в тому числі, і щодо суми стягнення 24 317,93 грн., однак суд повністю відмовив у стягненні заборгованості по кредитній угоді № С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 03.03.2019 року.

Постанова суду від 26.03.2024 року у справі № 461/3370/23 набрала законної сили.

Повна відмова у задоволенні позовних вимог унеможливлює для позивача АТ «Ідея Банк» повторно звертатися з позовом в межах тієї ж кредитної угоди, однак про часткове стягнення, яке, нібито, виникло при повторному перерахунку банку. В касаційних скаргах банк на зазначені обставини не посилався та не доводив, що стягненню підлягає 24 317,93 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 прописано, що не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Відтак, вимоги позивача зводяться до переоцінки доказів, яким суд вже надав правову оцінку, що порушує принцип правової визначеності.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів ( Справа «Бумареску проти Румунії, заява № 28342/95, п.61).

Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (див.там же, п.62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою-домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з приводу перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини. ( справа «Рябих проти Росії», заява № 52854/99, п.52, ECYR 2003-ІХ).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апеляційної скарги, що відсутні одночасно три складові, а саме тотожні: сторін спору, предмета позов, підстави позову. У справі № 461/6414/24 позивач і відповідач той же, що і у справі № 461/3370/23; предмет позову: Угода № С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 03.03.2019 року, підстава позову: стягнення заборгованості згідно перерахунку. Суд апеляційної інстанції у справі № 461/3370/23 повністю провів перерахунок по всіх складових кредиту, в тому числі щодо суми 24 317,93 грн., яку позивач просить стягнути у цьому спорі та надав правову оцінку зазначеним обставинам.

Закриваючи провадження у справі на підставі п.3ч.1ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не підлягають до задоволення як в частині підстав щодо оскаржуваної ухвали так і в частині щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2 500,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат на правову допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3ст.133 ЦПК України).

За положеннями ч.ч.1,2ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Визначаючи розмір стягнення 2 500,00 грн. за надання правничої допомоги відповідачу ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував участь адвоката в судових засіданнях та в наданні інших видів правової допомоги, що стосуються зазначеної справи відповідно до договору від 14.08.2024 року № 10-14/058/2024, укладеного між ОСОБА_1 та АО «Тараса Буковинського» про надання правової допомоги.

Відповідно до остаточного розрахунку сум судових витрат та детального опису виконаних адвокатом робіт для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі в суді першої інстанції такі становлять 2 500,00 грн. з чим погодився суд першої інстанції, не зменшуючи такі витрати.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_1 -адвокат Буковинський Т.Й. просив суд стягнути 2 500,00 грн. за його участь в судовому засіданні та написанні відзиву на апеляційну скаргу від 01.11.2024 року (а.с.104-107);

Колегія суддів вважає, що зазначена сума 2 500,00 грн. за участь адвоката Буковинського Т.Й. в суді апеляційної інстанції є співмірною з складністю справи і виконаною роботою та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 09 вересня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. (Дві тисячі п`ятсот грн..).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 березня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк