Провадження № 2/175/1812/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"01" квітня 2025 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Вербицької К.В., представника позивача Литвиненка В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Краматорської міської військової адміністрації про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Краматорської міської військової адміністрації про встановлення факту проживання однією сім`єю.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з липня 2009 року позивач почала проживати з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вести спільний сімейний бюджет, проводити дозвілля та свята разом. Також зазначено, що разом вони придбали нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 08.04.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації, ОСОБА_2 був вимушений покинути м. Краматорськ та переїхав проживати у м. Черкаси, а ІНФОРМАЦІЯ_1 останній помер. З метою отримання спадщини після смерті ОСОБА_2 , позивач звернулася з заявою до нотаріуса, проте останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутнє рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.08.2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху на надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.09.2024 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2024 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Литвиненко Віталія Івановича про витребування доказів задоволено, витребувано у відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформацію про наявність у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актових записів про шлюб та його розірвання відносно ОСОБА_2 та відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.01.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та просив задовольнити у повному обсязі. Також зазначив, що обґрунтування позовних вимог підтверджуються договором купівлі-продажу, актом про фактичне мешкання, які підписані сусідами та фотокартками.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.07.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Чумаковою О.І. та зареєстрованому в реєстрі за № 2961, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2 на праві часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частки кожному.

Згідно довідки про зареєстрованих осіб №17268, за адресою: АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи від 26.05.2022 року №1226-, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Фактичне місце проживання з 26.05.2022 року - АДРЕСА_4 .

Згідно акту про фактичне проживання від 24.04.2024 року №01-26-18, складеного головою комітету мікрорайону №1 Краматорської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області 14.02.1996 року) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , дійсно в період з 25.07.2009 року до 08.04.2022 року проживала разом однією сім`єю з громадянином ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 . Даний акт засвідчений підписами: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що 18.04.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено актовий запис № 1153, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 02.05.2024 року.

02.05.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Третьої краматорської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 як спадкоємець четвертої черги.

Постановою державного нотаріуса Третьої краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В. від 10.09.2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не підтверджено факт того, що остання є спадкоємцем четвертої черги.

Згідно відповіді з відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.01.2025 року №848/58377-10-24/15.1, при перевірці наявності актових записів про шлюб, розірвання шлюбу відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що за результатами перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів цивільного стану, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану Донецького регіону, не виявлено.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Згідно ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Необхідною умовою встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем є доведеність факту постійного проживання позивача та спадкодавця у одному житловому приміщенні на час відкриття спадщини. При цьому тривалість спільного проживання спадкодавця із спадкоємцем встановлена статтею 1264 ЦК України.

Отже, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Верховний Суд неоднарозово наголошував на тому, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Суд зауважує на тому, що при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання осіб сім`єю без наявності інших ознак сім`ї.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність у осіб особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Суд критично ставиться до тверджень представника позивача, що договір купівлі-продажу квартири підтверджує факт проживання позивача з ОСОБА_2 однією сім`єю, оскільки даний договір підтверджує лише факт спільної часткової власності вказаних вище осіб на нерухоме майно, а не факт спільного проживання однією сім`єю у придбаній квартирі.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані за різними адресами, а з 26.05.2022 року позивач як внутрішньо-переміщена особа фактично проживає у Дніпропетровській області.

При цьому суд не бере до уваги наданий акт про фактичне проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 однією сім`єю в період з 25.07.2009 року до 08.04.2022 року, оскільки з нього неможливо встановити яким чином складався цей акт та на підставі чого було визначено саме період з 25.07.2009 року до 08.04.2022 року. Також суд звертає увагу на те, що особи, які засвідчили даний акт (сусіди), не були допитані в судовому засіданні в якості свідків, а тому суд вважає даний доказ недопустимим.

Жодних інших доказів на підтвердження ведення спільного господарства з ОСОБА_2 , наявність спільного бюджету, спільного харчування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, що засвідчувало б реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, позивачем надано не було.

Разом з тим, згідно з усталеною судовою практикою, самі лише спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, надавши оцінку кожному доказу, суд доходить висновку, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Краматорської міської військової адміністрації про встановлення факту проживання однією сім`єю - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель