ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

26 березня 2025 року

м. Харків

Справа № 643/39/24

Провадження № 22-ц/818/617/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання : Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент реєстрації Харківської міської ради, Головне управління ДМС у Харківській області, про встановлення факту родинних відносин, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2024 року, ухвалене суддею Олійник О.О., -

В С Т А Н О В И В :

У січні ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради.

В обгрунтування заяви зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає та працює у Росії, є громадянином Російської Федерації. Від цього шлюбу мають спільних дітей, малолітніх синів близнюків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час шлюбу їх сім?я проживала на території російської федерації. Шлюб з ОСОБА_3 був розірваний, і після розірвання шлюбу заявник звернулась до суду на території російської федерації з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Згідно рішення мирового судді судової ділянки № 4 Радянського району м. Астрахані від 10 лютого 2020 року шлюб між нею та ОСОБА_3 розірваний, ОСОБА_3 зобов?язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. 3 2019 року, вона разом з синами проживає за адресою її постійного місця проживання по АДРЕСА_1 . З цього часу, вона вирішує всі питання соціалізації дітей, забезпечує їх, займається реєстрацією місця проживання дітей, організацією їх навчання. Згодом, постали питання з приводу реєстрації місця проживання дітей для вирішення якого вона звернулась до Центру надання адміністративних послу у м. Харкові та отримала письмову відмову. Спеціаліст ЦНАП пояснила, що слід звернутись до органу опіки та піклування для встановлення місця проживання дітей з нею, що надасть їй можливість у подальшому належним чином провести реєстрацію місця проживання дітей. Для встановлення місця проживання дітей з заявником, 24 листопада 2021 року вона звернулась до Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, на консультації та поданні документів, спеціаліст зауважила, що в свідоцтвах про народження дітей зазначено в графі: « ОСОБА_8 , Громадянка России», але вона є Громадянкою УКРАЇНИ. Спеціаліст зауважила, що відповідно до відомостей зазначених у свідоцтві дітей заявник не є їх матір?ю. Після отримання такої інформації від представника органу опіки, вона зрозуміла, що дійсно за документами у її дітей значиться мати - «громадянка Росії», але вона є громадянкою України. Така невідповідність не може бути вирішена органами державної реєстрації актів цивільного стану в України, бо свідоцтво про народження було видано у Россії. Під час шлюбу та вагітності колишній чоловік скориставшись її станом, наполіг на отриманні нею, громадянства Росії, зазначив, що так буде ліпше для дітей. Однак, весь час вона залишалась громадянкою України, тому коли повернулась після розлучення, у неї не поставало питань щодо свого громадянства. Таким чином, виникла необхідність встановити факт родинних відносин, та вона вимушена звернутись до суду з відповідною заявою про встановлення факту родинних відносин. Також вказує, що для вирішення питання встановлення місця проживання дітей з заявником та подальшої реєстрації місця проживання дітей разом з нею у м. Харкові, у січні 2022 року, нею було подано заяву до генерального консульства рф в Харкові про відмову від громадянства рф. 24 лютого 2022 року у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан. 24 лютого 2022 року у зв?язку з військовою агресією росії та введенням воєнного стану заявник виїхала з Харкова, враховуючи небезпеку, побоюючись за життя та здоров?я синів. До початку війни, вона мала намір оформити документи належним чином для подальшого набуття громадянства України її синами. Розуміючи наявність проблем з документами, 19 травня 2022 року вона звернулась до медико-генетичного центру «Мама-папа», де замовила генотипоскопічне дослідження та 17 червня 2022 року отримала Висновок генотипоскопічне дослідження №35213-1, згідно якого вона є матір?ю ОСОБА_4 та Висновок генотипоскопічне дослідження №35213-2, згідно якого вона є матір?ю ОСОБА_5 .

З урахуванням викладеного просить суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що в оскаржуваному рішенні відсутнє посилання суду першої інстанції на відповідь Департаменту служб у справах дітей ХМР від 16 квітня 2024 року, яка стала підставою для заміни неналежної заінтересованої особи та є основним доказом щодо предмету її заяви.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо необхідності залучення до часті у справі в якості заінтересованої особи Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради.

Крім того, в оскаржуваному рішенні суду не в повному обсязі викладені пояснення свідка ОСОБА_9 , яка чітко дала свої свідчення про те, що вона ОСОБА_1 є матір?ю малолітніх дітей - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Також звертає увагу на те, що малолітні ОСОБА_11 та ОСОБА_10 набули громадянство України за народженням.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року залучено до участі у справі в якості зацікавлених осіб Департамент реєстрації Харківської міської ради та Головне управління ДМС у Харківській області.

У відзиві на апеляційну Департамент реєстрації Харківської міської ради просить розглянути справи у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилаючись на те, що законодавчими актами України встановлений порядок визначення місця проживання малолітньої дитини батьками дитини або відповідними органами. Орган реєстрації лише вносить відповідну інформацію щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання особи до реєстру територіальної громади, в порядку та на підставі документів, визначених законодавством. Відповідно до інформації відділу організації, виконання та контролю Управління з питань персоналу та організації роботи та Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради заяви щодо реєстрації місця проживання/перебування, зняття з реєстрації місця проживання/перебування від ОСОБА_1 щодо неї та її малолітніх дітей за період з 2020 рік по 2025 рік не надходили, офіційно, письмова відмова - не надавалась. У зв?язку з цим, у разі звернення відповідної особи із заявою та належним чином оформленими документами, органом реєстрації буде прийнято рішення про реєстрацію місця проживання відповідно до норм чинного законодавства.

У подальшому від Департаменту реєстрації Харківської міської ради надійшли додаткові письмові пояснення в яких вони вказують, що у раніше поданому ними відзиві на апеляційну скаргу було допущено описку, а саме було зазначено, що: «Відповідно до інформації відділу організації, виконання та контролю Управління з питань персоналу та організації роботи та Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради заяви щодо реєстрації місця проживання/перебування, зняття з реєстрації місця проживання/перебування від ОСОБА_1 щодо неї та її малолітніх дітей за період з 2020 рік по 2025 рік не надходили, офіційно, письмова відмова - не надавалась».

Звертають увагу на те, що дійсно 15 вересня 2021 року ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було подано заяву про реєстрацію їх місця проживання до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради та за результатом розгляду якого заявниця отримала письмову відмову з підстав визначених абзацем 2 пункту 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, особа не подала необхідних документів або інформації, а саме: відсутня письмова згода другого з батьків, що суперечить абзацам 5, 6 підп. 6 пункту 18 Правил, ч. 5 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.160 СК України. Відповідно до абзацу 2 пункту 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, особа не подала необхідних документів, а саме: згідно з підп. 2 п. 18 Правил, реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин суд першої інстанції виходив з того, що заявником визначено неналежний склад учасників справи, а саме не залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради, а також батька дітей.

Проте, погодитися із таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2012 року.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02 червня 2015 року, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянин російської федерації ОСОБА_3 , а матір`ю громадянка російської федерації ОСОБА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 02 червня 2015 року, батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянин російської федерації ОСОБА_3 , а матір`ю громадянка російської федерації ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення мирового судді судової ділянки № 4 радянського району м. Астрахані від 10 лютого 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Як зазначає заявник ОСОБА_1 з 2019 року, вона разом з синами проживає за адресою її постійного місця проживання по АДРЕСА_1 . З цього часу, вона вирішує всі питання відносно дітей, забезпечує їх, займається реєстрацією місця проживання дітей, організацією їх навчання. Проте згодом, постали питання з приводу реєстрації місця проживання дітей для вирішення якого вона звернулась до Центру надання адміністративних послу у м. Харкові та отримала письмову відмову. Спеціаліст ЦНАП пояснила, що слід звернутись до органу опіки та піклування для встановлення місця проживання дітей з нею, що надасть їй можливість у подальшому належним чином провести реєстрацію місця проживання дітей. 24 листопада 2021 року вона звернулась до Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, спеціаліст зауважила, що в свідоцтвах про народження дітей є невідповідності. Спеціаліст зауважила, що відповідно до відомостей зазначених у свідоцтві дітей вона не є їх матір?ю.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частинами першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Залежно від обставин юридичні факти за критерієм їх правових наслідків розрізняють на: правовиникаючі, правозмінюючі, правопризупиняючі, правовідновлюючі, правоприпиняючі.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З наведеного слід дійти висновку, що законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти родинних відносин.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме встановлення факту, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник посилалася на те, що встановлення вказаного факту їй необхідно для реєстрації місця проживання дітей. Тобто іншого судового спору немає.

Заінтересованою особою заявницею вказано Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради.

Відповідно до статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав.

Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або притягуються до участі у справі судом.

ЦПК України не визначено осіб, які є заінтересованими у справах про встановлення фактів родинних відносин, які суд розглядає в порядку окремого провадження. Коло заінтересованих осіб визначається залежно від мети встановлення фактів, взаємовідносин таких осіб із заявником у зв`язку з фактами, які підлягають встановленню, і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Неправильне визначення такої особи заявником не є підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки заінтересовані особи повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи.

Такі правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 13 червня 2024 року у справі № 333/8899/21, провадження № 61-6732св24;від 13 листопада 2024 року у справі № 308/14160/21, провадження № 61-5293св24.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин без задоволення суд першої інстанції виходив із того, що заявником визначено неналежний склад учасників справи, а саме не залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради, а також батька дітей.

Тобто, суд першої інстанції вказав, що звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, заявниця неправильно визначилася з учасниками справи, а саме не вказала Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради, а також батька дітей, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви.

Разом із цим, такі висновки не узгоджують з вищенаведеними нормами права та правовими позиціями Верховного Суду, а неправильне визначення заявником заінтересованої особи не може бути правовою підставою для відмови у задоволенні заяви.

Судом не враховано, що відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Заінтересовані особи в окремому провадженні повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 05 лютого 2025 року по справі №183/4366/24.

Оскільки суд апеляційної інстанції не наділений повноваження направлення розгляд даної заяви на новий розгляд, на стадії апеляційного розгляду ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року було залучено до участі у справі в якості зацікавлених осіб Департамент реєстрації Харківської міської ради та Головне управління ДМС у Харківській області, на права та обов?язки яких може вплинути судове рішення у даній справі.

Що стосується розгляду заяви по суті.

Відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг регулюються Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (надалі - Закон №1871-IX).

У пунктах 4, 5, 7 частини 1 статті 2 Закону наведені наступні визначення:

декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади;

житло - житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, в якому особа постійно або тимчасово проживає;

орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи;

реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Частиною 2 статті 4 Закону №1871-IX передбачено, що порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 1, 6 статті 5 Закону №1871-IX задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників.

Реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Відповідно до вимог частин 4 та 5 статті 7 Закону №1871-IX декларування місця проживання дитини віком до 14 років здійснюється одним із її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини.

Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису відповідно до Закону України «Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг», або засвідчується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису нотаріуса. У разі якщо місце проживання батьків або інших законних представників дитини зареєстровано/задекларовано за однією адресою, згода іншого з батьків або законних представників не надається.

Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів визначається Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року №265 (надалі - Порядок №265).

Згідно пункту 3, 16, 33, 35, 36 Порядку №265 декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини.

Подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

Для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає:

заяву за формою згідно з додатками 2, 3 і 8;

паспортний документ особи або довідку про звернення за захистом в Україні (для осіб, які реєструють місце перебування);

свідоцтво про народження (для дітей віком до 14 років), крім іноземців та осіб без громадянства, або документ про реєстрацію народження, виданий компетентним органом іноземної держави і легалізований у встановленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; довідку про реєстрацію особи громадянином України (у разі здійснення вперше реєстрації місця проживання дитини віком до 14 років, у свідоцтві про народження якої зазначено, що батьки або один із батьків є іноземцем чи особою без громадянства);

документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них;

право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, іншого надавача соціальних послуг з проживанням (довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, іншого надавача соціальних послуг з проживанням за формою згідно з додатком 4, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у таких установах або закладах).

Як зазначалось вище відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02 червня 2015 року, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянин російської федерації ОСОБА_3 , а матір`ю громадянка російської федерації ОСОБА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 02 червня 2015 року, батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянин російської федерації ОСОБА_3 , а матір`ю громадянка російської федерації ОСОБА_1 .

Матеріали справи свідчать та не заперечується Департаментом реєстрації Харківської міської ради, що 15 вересня 2021 року ОСОБА_1 зверталася до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявами про реєстрацію місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

За результатом розгляду вказаних заяв, заявниця отримала письмову відмову з підстав:

відповідно до абзацу 2 пункту 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, особа не подала необхідних документів або інформації, а саме: відсутня письмова згода другого з батьків, що суперечить абзацам 5, 6 пп.6 пункту 18 Правил, ч. 5 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.160 СК України;

відповідно до абзацу 2 пункту 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, особа не подала необхідних документів, а саме: згідно з пп.2 п. 18 Правил, реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження.

Отже, з викладеного вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації місця проживання дітей саме у зв?язку із ненаданням останньою згоди батька громадянина російської федерації ОСОБА_3 на реєстрацію місця проживання дітей та не надання документів (посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження) до яких внесені дані про дітей.

ОСОБА_1 на заперечує, що на час отримання свідоцтв про народження дітей вона мала громадянство Російської Федерації, від якого відмовилася лише у січні 2022 року.

Той факт, що ОСОБА_1 є матір?ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично не оспорюється.

Посилання заявниці на те, що малолітні діти ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянами України, не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуваннямвикладеного,рішення суду підлягає зміні в частині мотивів.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2024 року - змінити, мотивувальну частину рішення викласти в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

Ю.М. Мальований