Справа № 147/1633/24
Провадження № 2/147/6/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борейко О. Г.,

із секретарем Редіною А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2024 року до Тростянецького районного суду Вінницької області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стислий виклад позиції позивача.

29.03.2021 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №25739 про надання кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи вищевказаний кредитний договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма його умовами, повністю розумів їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Зазначає, що згідно умов вищевказаного Кредитного договору, вбачається, що ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» надано кредит відповідачу ОСОБА_1 , у сумі 1500 грн. Даним кредитним договором також визначено, що сума виданого кредиту становить 1500,00 грн; датою надання кредиту є 29.03.2021; строк кредиту становить 29 днів; валютою кредиту являється гривня; стандартна процентна ставка становить 2,5% в день або 912,5% річних. Представник позивача стверджує, що ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» свої зобов`язання за вищезазначеним Кредитним договором виконали в повному обсязі, перерахувавши вищевказані кредитні кошти в розмірі 1500,00 грн, на картковий рахунок відповідача за реквізитами платіжної банківської картки № НОМЕР_1 .

Відповідачем належним чином не виконувались умови вищевказаного Договору про надання коштів на умовах кредиту №25739 від 29.03.2021, у зв`язку із чим в останньої виникла заборгованість у розмірі 9337,50 грн, з яких: 1500,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7837,50 грн прострочена заборгованість за процентами.

17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено Договір факторингу №02-17/02/2022 відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за Договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту №25739 від 29.03.2021.

З урахуванням позовних вимог представник позивача просить стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість та судовий збір.

Процесуальні дії у справі. Заперечення відповідача та інші заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою суду від 01 січня 2025 року постановлено: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі; розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначити судове засідання для розгляду справи по суті в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області (вулиця Соборна, 21, селище Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область) на 11 годину 00 хвилин 17 січня 2025 року; копію ухвали направити сторонам у справі; направити відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропонувати відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, подати у строк до п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів (доказів) відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами; роз`яснити відповідачу, що згідно із ч. 4, 5 ст. 277 ЦПК України, він не пізніше п`ятиденного строку з дня вручення копії цієї ухвали має право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. У разі неподання у встановлений судом строк заперечень, відповідач має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин; відповідно до ч.1 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. роз`яснити позивачу, що протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов, позивач має право подати відповідь на відзив, яка має відповідати вимогам ч. 3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду, позивачем повинна бути надіслана іншим учасникам справи; встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечень відповідно до ст. 180 ЦПК України, які мають відповідати вимогам ч. 3-5 ст. 178 ЦПК України та роз`яснити, що копію заперечення відповідач одночасно з поданням до суду надсилає іншим учасникам справи.

13 січня 2025 року від представника позивача - адвоката Пархомчука С. В. до суду надійшла заяву про відшкодування з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500,00 грн. В обґрунтування зазначив, що позивачем під час подання позовної заяви заявлено попередній розрахунок суми судових витрат у розмірі 12922,40 грн, з яких 2422,40 сума сплаченого судового збору та 10500,00 грн витрат за надання правничої допомоги. В якості доказів надано суду ряд документів. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України просить приєднати дані докази та стягнути з відповідача витрати за надання правничої допомоги.

У зв`язку з клопотанням відповідача судове засідання 17 січня 2025 року було відкладено на 14:00 годину 06 лютого 2025 року.

03 лютого 2025 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування вказує, що позивач не надав суду доказів про те, що номер мобільного телефону, вказаний у позові належить саме ОСОБА_1 . Також позивач не надав відповідних доказів прийняття відповідачем публічної оферти у вигляді хоча б заповненої заяви (форми) про прийняття пропозиції укласти договір, а вводить суд в оману надаючи документи, які не підтверджують акцепту відповідача щодо договору №25739. Про даний факт свідчать різні одноразові ідентифікатори, які містяться: у індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту №25739 від 29.03.2021 - електронний підпис: AV4241; у довідці про ідентифікацію зазначено одноразовий ідентифікатор KL2241, що є акцептом договору №257389. Також ОСОБА_1 вказує, що встановити повний номер карти одержувача грошових коштів в розмірі 1500 грн перерахованих 29.03.2021 о 00:42:07 неможливо, оскільки в наданому суду листі зазначено лише фрагмент номеру картки та не вказано володільця зазначеного рахунку. Крім того, відповідач заперечує факт отримання вимоги про виконання зобов`язань за кредитним договором.

Представник позивача 06 лютого 2025 року подав заяву про розгляд справи без участі представника. У випадку необхідності надання до суду додаткових пояснень по суті справи та надання додаткових документів просив повідомити про це позивача ухвалою. Також вказав, що позов підтримує повністю та проти винесення заочного рішення не заперечує.

У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання 06 лютого 2025 року та задля забезпечення права позивача на подання відповіді на відзив судове засідання було відкладено на 10:00 годину 27 лютого 2025 року.

Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року постановлено: судове засідання у цивільній справі за позовом Товариства зобмеженою відповідальністю «ФК «КЕШТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відкласти на 09:30 годину на 14 березня 2025 року; копію ухвали надіслати сторонам.

11 березня 2025 року представник позивача подав до суду додаткові письмові пояснення у яких просить позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачки судові витрати. В спростування відзиву вказує, що: кредитний договір укладений між первинним кредитором та ОСОБА_1 в електронній формі та та його укладення без волевиявлення відповідача було б неможливим; відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів, однак відповідачем не надано суду таких доказів; АТ «Укрпошта» здійснює перевірку пересилання реєстрованих поштових відправлень протягом шести місяців, вимога про виконання зобов`язання за кредитним договором була направлена належним чином, а відсутність інформації за номером поштового відправлення зумовлена закінченням строку зберігання відповідних даних. До пояснень представник долучив свої повноваження, коректну довідку про ідентифікацію та докази направлення копії пояснень відповідачу.

Представник позивача в судове засідання не прибув; у додаткових поясненнях висловився про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася; в матеріалах справи наявна заява відповідача у якій вона просить розглянути справу за її відсутності та ухвалити рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 76).

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

29 березня 2021 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір про надання фінансового кредиту №25739, який підписаний останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с. 13-14, 15).

Для підписання договору про надання коштів одноразовий ідентифікатор (електронний підпис), було надіслано відповідачу на вказаний нею номер мобільного телефону.

Відповідно до довідки ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з яким укладено договір №25739 від 29.03.2021 ідентифікований ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифіктора), здійснювалося в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.aviracredit.com.ua/. Одноразовий ідентифікатор - АV4241, надіслано - 29.03.2021, номер мобільного телефону - НОМЕР_3 (а.с. 105).

Згідно із п. п. 1.1, 1.2 Договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в сумі 1500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 29 днів, тобто до 26 квітня 2021 року. Строк дії договору 29 днів, але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання Сторонами.

Відповідно до п. 1.3 Договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану проценту ставку за Договором.

Згідно із п. 1.4 Договору кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Так, відповідачкою були зазначені реквізити її платіжної банківської карти НОМЕР_1 для перерахування кредитних коштів (п.7 Догорору).

З листа ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» №4941/05 від 21.05.2024 вбачається, що 29.03.2021 о 00:42:07 було перераховано 1500,00 грн на картку MONOBANK НОМЕР_1 , призначення платежу: видача кредита № НОМЕР_4 , номер транзакції: 3-76923 (а.с. 24).

ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало та надало останній кредит в сумі 1500 грн шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку, що підтверджується наданими та дослідженими судом доказами.

17 лютого 2022 року ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» уклали договір факторингу №02-17/02/2022, за умовами якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с. 16-19, 22, 23).

З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022 встановлено, що ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права вимоги за договором №25739 від 29.03.2021 відносно відповідача ОСОБА_1 на загальну суду 9337,50 грн (а.с. 9).

Також наявність заборгованості відповідача підтверджено випискою з особового рахунку відповідача за кредитним договором №25739 (а.с. 8).

Позивачем ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на адресу відповідача направлялась вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.05.2022, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога не була виконана відповідачем ОСОБА_1 (а.с. 7).

Враховуючи вищевикладене, із наявних матеріалів справи вбачається, що кредитором по виконанню зобов`язань боржника ОСОБА_1 за договором №25739 від 29.03.2021, відповідно до укладеного договору факторингу виступає позивач.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка та висновки суду.

Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно з ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Стаття 1054 ЦК України регламентує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина перша статті 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов`язання за договором №25739 від 29.03.2021, у зв`язку із чим у останньої виникла заборгованість в загальному розмірі 9337,50 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором №25739 (а.с. 8).

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами статтей 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 договору про надання фінансового кредиту в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення правонаступнику ТОВ ФК «АВІРА ГРУП» - ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору.

Крім того, відповідач на адресу суду разом з відзивом на позовну заяву не надала та не представила суду жодних належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача.

У своїх заявах ОСОБА_1 просила розглянути справу за її відсутності, клопотання про витребування доказів та інших документів не заявляла.

Отже, відповідач на власний розсуд розпорядилася своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18, провадження №61-17205ск19.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п. 29. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», №37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, оскільки вони жодним чином не спростовують висновків суду, а з огляду на встановлені фактичні обставини справи суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 2422,40 гривень.

Згідно із платіжною інструкцією №3 2966 від 15.11.2024, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» сплатили 2422,40 грн судового збору (а.с. 23).

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору підлягає задоволенню.

Крім того, представником позивача заявлено вимога про стягнення з відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10500,00 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчук С.В. укладено договір про надання правової допомоги №б/н від 29.12.2023 (а.с. 11-12).

Представник позивача Пархомчук С.В. додав до матеріалів наступні копії: довіреності на представництво інтересів ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», акту про отримання правової допомоги від 06.01.2025, з якого вбачається сплачена сума у розмірі 10500 грн, платіжної інструкції №3 4109 від 06.01.2025 на суму 10500 грн, та рахунку на вище вказану суму (а.с. 44, 45, 49, 50).

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, складання типової позовної заяви та надання усної консультації було оцінено представником позивача у розмірі 10500 грн. Водночас ціна позову становить 9337,50 грн.

Суд вважає таку вартість послуг з правничої допомоги вочевидь завищеною.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Судом також враховується, що адвокат Пархоменко С. В. надає свої послуги позивачу на регулярній основі, що вбачається із договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, тому певної мірою є сумнівним необхідність надання будь-яких усних консультацій, враховуючи типовість вказаної справи та рід діяльності позивача.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, враховуючи ціну позову, суд дійшов висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» необхідно стягнути 4000 грн судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись статтями 141, 247, 258, 263-265, 268,280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №25739 від 29.03.2021 в розмірі 9337,50 (девять тисяч триста тридцять сім) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 00 копійок сплаченого судового збору та 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок понесених витрат за надання правничої допомоги.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ», код ЄДРПОУ - 42228158, юридична адреса: вул. Кирилівська, буд. 82 офіс 7, м. Київ, 04080;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 24 березня 2025 року.

Суддя О. Г. Борейко