Справа № 643/498/24
Провадження № 6/643/137/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року Московський районний суд м. Харкова області в складі

головуючого судді Задорожної А.М.,

при секретарі судового засідання Тугайбей В.В.,

стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву головного державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роянова Павла Олексійовича про зміну способу і порядку виконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роянов П.О. звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, в обгрунтування якої вказав, що на виконанні Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №76540486 з примусового виконання листа №643/498/24 виданого 11.11.2024 Московським районним судом м. Харкова, яким зобовязано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосуботи місяця з 11.00 год до 13.00 год у присутності матері за згодою дитини, відповідно до рішення виконкому Харківської міської ради №13 від 19.01.2022. Станом на 12.03.2025 рішення суду боржником в повному обсязі не було виконано з наступних причин, до Відділу 24.01.2025 за вх.№1453 надійшов на електронну пошту лист від боржника ОСОБА_2 , яким повідомлено про те, що 11.12.2024 їй стало відомо про відкриття виконавчого провадження про встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на день написання заяви, вона у зв`язку із військовою агресією російської федерації на території України та безпосередньо на території Харківської області, разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була вимушена покинути територію бойових дій задля збереження життя свого сина та свого. Наразі вона не перебуває на території України, що унеможливлює виконання виконавчого листа №643/498/24 виданого 11.11.2024 Московським районним судом м. Харкова. Таким чином, вбачається факт невиконання рішення у повному обсязі та наявності обставин, що істотно ускладнюють своєчасне виконання рішення або роблять його неможливим, у зв`язку з чим, звернувся до суду із цією заявою та просив суд вирішити питання про зміну способу та порядку виконання рішення по справі №643/498/24, шляхом його зміни на зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши час: щосуботи місяця з 11.00 год до 13.00 год у присутності матері за згодою дитини за допомогою месенджерів у режимі відеозв`язку.

В судове засідання представник Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не з`явився, у поданій заяві, серед іншого, просив розглянути заяву у судовому засіданні без участі представника Відділу за наявними у справі матеріалами, вимоги заяви підтримав.

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, на електронну пошту суду подала заяву, в якій повідомила, що у зв`язку із військовою агресією рф на території України та безпосередньо території Харківської області, вона разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була вимушена покинути територію можливих бойових дій задля збереження життя свого сина та свого. У зв`язку з чим, з`явитися у судове засідання можливості не має, тому просила суд проводити розгляд заяви без її участі. Із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення погоджується частково, а саме: визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши час щосуботи місяця з 11.00 год до 13.00 год у присутності матері за згодою дитини за допомогою месенджерів у режимі відеозв`язку. Однак зі зміною місця їх перебування з дитиною, а саме США, наразі мають різницю у часі з Україною 6 годин, а після переводу часу 7 годин. Враховуючи це, просила визначити час щосуботи на 18.00 год за київським часом. Одночасно повідомила суд про те, що дитина знаходиться разом із нею, в безпеці, навчається, відвідує секції, ні в якому полоні їх не утримують, як говорить про це батько дитини. У спілкуванні дитини з батьком вона не перешкоджала, коли вони були на території України дитина неодноразово бачила батька, спілкувалася в месенджерах з ним, відповідала на смс повідомлення. Дитина самостійно приймає рішення про те, спілкуватися з батьком чи ні. Зазначила, що ОСОБА_1 вводить суд в оману, оскільки дитина відповідала йому на смс повідомлення неодноразово після їх виїзду. На її думку ОСОБА_1 має проблеми психічно-психологічного характеру, обумовлених вживанням алкоголю та наркотичних препаратів (маріхуани), а також отримання серйозних травм голови, у стані обумовленому вживанням вищевказаних препаратів. Поведінка останнього дуже змінилася, в результаті чого вона з дітьми вимушена була поїхати від нього з м. Нової Каховки, де вони проживали, до своїх батьків у м. Харків, тому що життя з ним було нестерпним. За усі довгі роки з його боку не було бажання мирного спілкування та прояву турботи батька про дітей. Він постійно вчиняє скандали та висловлює погрози зробити її життя більш нестерпним. ОСОБА_1 пише їм із сином неоднозначні смс повідомлення з дивними текстами та подвійним змістом, переслідує та вчиняє психологічний тиск. Після таких смс повідомлень дитина не проявляє бажання спілкуватися із батьком. Просила суд, прийняти вищевказане до уваги при розгляді заяви.

Стягувач ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував. Вказав, що державний виконавець Роянов зловживає своїми обов`язками, від його імені подав заяву до суду про зміну способу та порядку виконання судового рішення. Також виконавець не погоджує з ним своїх дій, не спілкується, виступає в суді проти нього, не приймає заходів щодо виконання рішення суду, нічого не робить взагалі, тормозить виконавче провадження. Внаслідок таких дій, відсутності його спілкування та наставництві свого сина можуть привести до негативних наслідків, а саме те, що його син ОСОБА_4 може «вляпатися» в якусь негативну ситуацію. А він як батько не зможе на це вплинути. У зв`язку із невиконанням державним виконавцем своїх прямих обов`язків, спливає час, який би він міг використати для спілкування з дитиною, для передачі своїх знань останньому. Через таке ставлення державного виконавця Роянова, віг був вимушений написати заяву на ім`я начальника Салтівського ВДВС, у якій просив скасувати заяву від ОСОБА_5 , у якій він фігурує як стягувач і надати йому адресу за якою він зможе відвідувати дитину згідно рішення суду. Доказів того, що його сім`я перебуває за кордоном йому не надано. Дозволу на виїзд дітей за кордон він не надавав. Інформації щодо виїзду за кордон в прикордонній службі також немає. Пояснення ОСОБА_6 , надані суду, не відповідають дійсності, тому у нього є обов`язкова потреба вирішити питання щодо безпеки його сім`ї у побуті, психологічному, моральному та етичному розвитку, для чого відвідування сина вважає не тільки законним, а і вкрай необхідним для виконання своїх обов`язків на даний час має можливість виїзду за кордон. У разі якщо виконавцем буде надана чітка адреса у США, то він поїде туди, і в такому разі дійсно буде потреба у зміні часу спілкування з дитиною. Спілкування за допомогою месенджерів він довіряє, оскільки йому відомо про програми, які завантажуються на телефони і фактично спілкування відбувається з автовідповідачем. У задоволенні заяви просив відмовити.

Дослідивши заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення, додані до неї документи, заяву ОСОБА_2 , матеріали цивільної справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 , суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У частині першій ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Вказана норма міститься і у ст.435 ЦПК України.

Аналіз змісту ст. 435 ЦПК України свідчить про те, що підставами для зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення є виключно ті, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вказані обставини повинні бути чітко встановлені та підтвердженні відповідними доказами.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до правової позиції постанови Верховного Суду України від 25 листопада 1995 року у справі №6-1829цс15 - поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 16 ЦК України. Під зміною або встановлення способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Зміна або встановлення способу та порядку виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст.16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зміна або встановлення способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну або встановлення способу і порядку виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

З урахуванням системного тлумачення вказаних норм права, зміна або встановлення способу і порядку виконання, за доведеності зазначених в цих нормах підстав, повинна відбуватися в межах вимог того позову, стосовно якого було ухвалено відповідне судове рішення, яке перебуває на примусовому виконанні.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 25.04.2012 року № 11 -рп/2012 визначив, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року). Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший повязані з обовязковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово, (абзац 1, 3 п. 3 мотивувальної частини рішення).

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим для виконання.

Таким чином, підставою для зміни способу та порядку виконання рішення є обставини, що ускладнюють виконання рішення. У вирішенні питання про зміну способу та порядку виконання рішення враховуються відсутність вини боржника у створенні обставин, що ускладнюють виконання рішення, тимчасовість перебування боржника у такому стані, а також мають бути враховані права стягувача.

Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження заявлених вимог головний державний виконавець Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роянов П.О. надав, серед іншого, заяву ОСОБА_2 , надіслану на адресу Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції засобами електронної пошти, з якої вбачається, що остання у зв`язку із військовою агресією рф на території України та безпосередньо території Харківської області, вона разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була вимушена покинути територію можливих бойових дій задля збереження життя свого сина та свого. У спілкуванні дитини з батьком вона не перешкоджала, більш того, дитина відповіла батьку на смс повідомлення після їх виїзду, тобто батько має зв`язок із сином. Крім того, ОСОБА_1 психологічно тиснув на дитину та на неї, переслідував та погрожував після їх розлучення. Ініціатором розлучення був батько дітей, весь цей час участі у їх вихованні не приймав, ні морально, на матеріально. Неодноразово ініціював конфлікті ситуації, сварки та розбірки, яким принижував її з дитиною перед сусідами, перед учнями та вчителями у школі, де навчалася дитина. ОСОБА_1 неодноразово вимагав в опікунському комітеті проходити психологічні обстеження дитини. Психологи спілкувалися дитиною і було доведено, що дитина має особисту думку та точку зору стосовно батька, ніякого тиску та перешкоджань не було здійснено з її боку на дітей. Дитина не раз зверталася до батька, щоб він дав спокій та припинив тиск зі свого боку. Однак все це марно. Звернула увагу, що як в рішенні суду, так і в рішенні опікунського комітету вирішено, що зустріч дитини та батька можлива «по бажанню дитини» та в присутності матері. У зв`язку з тим, що вони знаходяться за межами України, а також те, що дитина не має бажання спілкуватися, зустріч дитини з батьком неможлива.

З врахуванням наведеного, заявником не надано суду доказів про те, що існує вина ОСОБА_2 у створенні обставин, що ускладнюють виконання рішення суду.

При цьому, суд бере до уваги те, що стягувач ОСОБА_1 заперечує проти задоволення заяви головного державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роянова П.О. про зміну способу та порядку виконання судового рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.10.2024, на підставі виконавчого листа якого відкрито виконавче провадження №76540486.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви головного державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роянова П.О. про зміну способу і порядку виконання судового рішення слід відмовити, оскільки останнім не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що в даному випадку виникли обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

На підставі викладеного, керуючись ст.247, ст.257, ст. ст. 258, 353, 354, 355, 435 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви головного державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Роянова П.О. про зміну способу та порядку виконання судового рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.10.2024 по цивільній справі №643/498/24 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 26.03.2025.

Суддя: А.М. Задорожна