ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 квітня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/95/25

Головуючий у першій інстанції Волошина Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/741/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 17 лютого 2025 року (місце ухвалення м. Мена) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними, який зареєстрований 01.03.2003 виконавчим комітетом Шаболтасівської сільської ради Сосницького району, актовий запис № 01.

14.02.2025 через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_2 адвоката Коваленко А.С. надійшло клопотання про надання сторонам у справі строку для примирення тривалістю шість місяців (а.с. 18-19). В обгрунтування посилається, що сторони прожили однією сім`єю більше 20 років, а позивачем було одноосібно прийнято рішення залишити сім`ю. Вказує, що на даний час позивач проходить службу у лавах ЗСУ, а тому спілкування обмежене і реальні шляхи для здійснення примирення з чоловіком відповідачці недоступні.

Ухвалою Менського районного суду від 17.02.2025 надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення три місяці. Провадження у справі зупинено.

Ухвала суду обґрунтована тим, що в силу положень ст. 111 СК України та п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України сторонам необхідно надати строк для примирення для збереження шлюбу та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупинено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Менського районного суду від 17.02.2025 про надання сторонам у справі строку на примирення та направити справу для продовження судового розгляду.

За доводами апеляційної скарги, ухвала суд першої інстанції є незаконною і необґрунтованою у зв`язку з неправильністю встановлення обставин, що мають значення для справи.

У скарзі заявник посилається на те, що в клопотанні відповідачкою не було наведено жодної обставини для збереження шлюбно-сімейних стосунків та не зазначила жодної обґрунтованої причин для збереження стосунків.

Як вказує заявник, з відповідачкою він разом не проживає більше півроку, в серпні 2024 року подали спільну заяву про розлучення до органів РАЦСу, і за цей період був нотаріально оформлений договоір про поділ майна, але оскільки відповідачка почала висувати ще матеріальні вимоги, розлучення не відбулось.

Також заявник зазначає, що більше півроку він має цивільні шлюбні відносини з іншою жінкою ОСОБА_3 , з якою зареєстрований та проживає, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, а тому вважає, що прийняття судом ухвали про надання строку для примирення змушує його підтримувати відносини з двома жінками, що суперечить його інтересам та моральним засадам.

Крім того, за доводами скарги, позивач з 24.12.2024 був мобілізований до Збройних Сил України, а відповідачка з серпня 2024 року по 24.12.2024 жодних дій щодо примирення не здійснювала та не здійснює і зараз та вважає, що наданий судом строк на примирення не поновить їх взаємини як чоловіка та жінки, суперечитиме моральним засадам та не відповідатиме ні його інтересам, ні інтересам відповідачки.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.

У відзиві представник ОСОБА_2 адвокат Коваленко А.С. просить залишити без змін ухвалу Менського районного суду від 17.02.2025 у цій справі. В обґрунтування посилається на відсутність права у сторони на оскарження ухвали суду про надання строку для примирення у справах про розірвання шлюбу, оскільки положення ст. 353 ЦПК України визначено виключний перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду. Тому вважає, що ухвала Менського районного суду від 17.02.2025 може бути оскаржена лише в частині зупинення провадження у справі відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, а згідно п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України визначено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення подружжя. Також зазначає, що дійсно сторони не проживають разом останні півроку, оскільки негативний вплив на відносини сторін мали багато факторів, зокрема стресові ситуації, пов`язані з військовим станом в країні, економічна нестабільність, яка позначилась на веденні бізнесу. Вважає, що факт укладення договору щодо поділу майна не вказує на остаточне припинення сімейних відносин та обов`язкове розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що у січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними, який зареєстрований 01.03.2003 виконавчим комітетом Шаболтасівської сільської ради Сосницького району, актовий запис № 01.

14.02.2025 через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_2 адвоката Коваленко А.С. надійшло клопотання про надання сторонам у справі строку для примирення тривалістю шість місяців (а.с. 18-19).

Звертаючись до суду з клопотанням про надання стронам строку для примирення, представник ОСОБА_2 адвокат Коваленко А.С. посилалась на те, що сторони прожили однією сім`єю більше 20 років, а позивачем було одноосібно прийнято рішення залишити сім`ю. Вказує, що на даний час позивач проходить службу у лавах ЗСУ, а тому спілкування обмежене і реальні шляхи для здійснення примирення з чоловіком відповідачці недоступні.

Надаючи сторонам строк для примирення, суд першої інстанції виходив з вимог, визначених ч.1ст.111 СК України, та вважав необхідним надати строк для примирення з метою збереження сім`ї.

Водночас суд першої інстанції керувався правилами п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за якими суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про надання строку для примирення, апеляційний суд приходить до висновку, що зупинення провадження у справі зумовлене наданням строку для примирення сторонам, а тому ухвала суду про надання строку для примирення скасуванню не підлягає з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Стаття 211 ЦПК України передбачає, що одним із завдань розгляду справи по суті визначається сприяння примиренню сторін.

У ч. 7 ст. 240 ЦПК України вказується на можливість суду зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців, а згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонами у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Тобто, у відповідності до п. 4 ст. 251 ЦПК України надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення є обов`язковою підставою зупинення провадження у справі.

З положень ст. 251 ЦПК України вбачається, що в разі не зупинення провадження у справі про розірвання шлюбу у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення, суд допустить порушення норм процесуального права, незалежно від обставин справи, оскільки зазначена норма передбачає безумовне обов`язкове зупинення провадження у справі.

Конкретний строк для примирення визначає суд.

Ухвала суду в частині надання строку для примирення, згідно вимог ст.353 ЦПК України, не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, тому незгода позивача з ухвалою в цій частині, може бути включена в апеляційну скаргу на рішення суду, якщо позивач з ним не погодиться.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуваннюстатті 111 СК Українита вказано, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Аналізуючи зміст апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що заявник фактично не погоджується з наданням судом першої інстанції строку для примирення, що вказано, як підстава для зупинення провадження у справі.

Слід зазначити, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з цих підстав лише в тих випадках, якщо судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, коли строк для примирення, перевищуватиме шість місяців та відповідно не обґрунтовано зупинено провадження у справі.

Оскільки надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення, відповідно до п.1 ч.1 ст. 251 ЦПК України є обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у справі.

Оскаржуваною ухвалою подружжю надано строк для примирення три місяці, який не перевищує шестимісячний строк, передбачений законом, що є обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі, а відтак з цих підстав оскаржувана ухвала не може бути визнана незаконною і не може бути скасована судом.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про надання сторонам строку для примирення та зупиняючи при цьому провадження у даній цивільній справі до закінчення строку для примирення, виходив із приписів вищезазначених норм права, які регламентують дані правовідносини, а доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування ухвали суду.

З огляду на викладене, у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зупинення провадження у справі до закінчення строку для примирення, визначеного судом, отже є необґрунтованими посилання у відзиві, на відсутність права у сторони на оскарження ухвали суду про надання строку для примирення у справах про розірвання шлюбу, оскільки положення ст. 353 ЦПК України визначено виключний перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі у зв`язку з наданням сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення, з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 17 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 01.04.2025.

Головуючий Судді: