Провадження № 2/686/1975/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Мусатової Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіального сервісного центру МВС 6841 про визнання права власності на транспортний засіб,

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2024 року до суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Територіального сервісного центру МВС 6841 про визнання права власності на мотоцикл марки Suzuki, модель GSХ1300R.

В обґрунтування позову вказує, що 20.02.2013 року в м. Херсон придбала вказаний транспортний засіб у ОСОБА_2 на підставі Довідки-рахунку серія ДПІ, та цього ж дня оформила облікову карту про зняття з обліку для реалізації вказаного мотоцикла. Мотоцикл залишався у продавця, оскільки позивач мала труднощі з його перевезенням у м. Хмельницький і лише в липні 2024 року звернулась до відповідача з метою здійснення державної реєстрації вказаного тз, однак, отримала відмову. Відмова мотивована тим, що з 18.11.2015 року довідка-рахунок не є документом, що є підставою для здійснення реєстрації мотоциклу. У зв`язку із наведеним позивач змушена звернутись до суду із даним позовом.

27.12.2024 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

17.01.2025 року представником відповідача надано відзив на позов, вказує, що територіальний сервісний центр не є юридичною особою та не є належним відповідачем у справі.

19.02.2025 року справу призначено до слухання по суті.

25.03.2025 року позивач подала заяву про заміну неналежного відповідача, яку повернуто без розгляду у зв`язку із пропуском строку на вчинення процесуальної дії.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила визнати за нею право власності на транспортний засіб.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила з підстав необґрунтованості вимог до територіального сервісного центру МВС 6841.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.02.2013 року в м. Херсон ОСОБА_1 придбала мотоцикл марки Suzuki, модель GSХ1300R , номер шасі НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 у ОСОБА_2 на підставі Довідки-рахунку серія ДПІ.

Цього ж дня позивач оформила облікову карту про зняття з обліку для реалізації вказаного мотоцикла.

Позивач зазначає у своєму позові, що мотоцикл залишався у продавця, оскільки вона мала труднощі з його перевезенням у м. Хмельницький і лише в липні 2024 року звернулась до відповідача з метою здійснення державної реєстрації вказаного тз, однак, отримала відмову. Відмова мотивована тим, що з 18.11.2015 року довідка-рахунок не є документом, що є підставою для здійснення реєстрації мотоциклу.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на вказаний мотоцикл, що стало причиною звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 42 ЦПК України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно із ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ст.ст. 46, 47 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи; здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч. 3 ст. 58 ЦПК України).

Положенням про Головний сервісний центр МВС, затвердженим наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1393 (у редакції наказу МВС України від 24 квітня 2020 року № 354), визначено, що ГСЦ МВС утворений як юридична особа публічного права та є міжрегіональним територіальним органом з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ (пункт 1 розділу І цього Положення).

ГСЦ МВС згідно з пунктом 4 розділу І Положення складається зі структурних підрозділів та відокремлених структурних підрозділів регіональних сервісних центрів.

РСЦ складається зі структурних підрозділів, до яких, у тому числі, входять територіальні підрозділи територіальні сервісні центри МВС.

РСЦ підзвітні та підконтрольні керівництву ГСЦ МВС.

ГСЦ МВС, РСЦ і ТСЦ МВС разом становлять систему сервісних центрів МВС.

Відповідно до пункту 1 розділу 1 Положення про регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС), затвердженого наказом Головного сервісного центру МВС від 27 квітня 2020 року № 25 регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Хмельницькій області (філія ГСЦ МВС) є відокремленим підрозділом Головного сервісного центру МВС, утвореним на правах філії без статусу юридичної особи.

Пункт 5 Положення визначає, що РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області безпосередньо підпорядковується ГСЦ МВС і складається із структурних підрозділів, у тому числі територіальних сервісних центрів МВС.

З огляду на зазначене, територіальний сервісний центр МВС 6841 не є юридичною особою, а тому не має процесуальної правоздатності та процесуальної дієздатності та не може бути відповідачем за даним позовом.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу IV Положення «Права РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області» РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області має право брати участь у судових справах та судових процесах (у порядку само представництва) через начальника РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області, а також без окремого доручення начальника РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області через його заступників та працівників сектору юридичного забезпечення РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом.

Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Згідно із частиною другою статті 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц .

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов.

Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача.

Позивач, у визначені законом строки, тобто до закінчення підготовчого провадження, клопотання про заміну відповідача чи залучення співвідповідача до суду не направляла. Заява про заміну неналежного відповідача була повернута ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку із пропуском строку на вчинення такої процесуальної дій та відсутністю клопотання про його поновлення.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог до вказаного відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну ОСОБА_1 до територіального сервісного центру МВС 6841 про визнання права власності на мотоцикл марки SUZUKI. МОДЕЛЬ GSX 1300 R, номер шасі НОМЕР_3 залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 02.04.2025 року.

Суддя: