ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1197/23 Номер провадження 22-ц/814/1179/25Головуючий у 1-й інстанції Ситник О.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Панченка О.О.,

суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі: Філоненко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Акрітова К.К., представників відповідача ПП «Картопля Полтавщини» директора Савченка А.В. та адвоката Коморної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного підприємства "Картопля Полтавщини"

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2024 року ухвалене у складі головуючої судді Ситник О.В., повний текст якого складено 20.11.2024

та на додаткове рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2024 року ухвалене у складі головуючої судді Ситник О.В., повний текст якого складено дати не вказано

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Картопля Полтавщини" про усунення перешкод у користуванні належним майном шляхом повернення земельної ділянки ,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області із позовом до Приватного підприємства «Картопля Полтавщини» про усунення перешкод у користуванні належним майном шляхом повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником земельної ділянки кадастровий номер якої :00:017:0045, відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯМ №191246.

У жовтні 2014 року до Позивача звернулись представники ПП «Картопля Полтавщини» з пропозицією укласти договір про оренду належної Позивачу земельної ділянки терміном щонайменше 7 років, на що Позивач категорично відмовилася. Натомість представники Відповідача запропонували Позивачу альтернативний варіант засівати на належній Позивачу земельній ділянці с/г культури без укладення договору оренди за власних можливостей Відповідача з подальшою реалізацією вирощеної с/г продукції та сплати Позивачу частки вартості вирощеної с/г продукції на що Позивач погодилася.

В подальшому Позивач вирішила самостійно обробляти належну їй земельну ділянку, проте як стало їй відомо, вище зазначена земельна ділянка обтяжена договором оренди землі з ПП «Картопля Полтавщини».

31 жовтня 2014 року відповідно до договору оренди землі встановлено право оренди земельної ділянки на 13 років відносно земельної ділянки кадастровий номер якої :00:017:0045, дата державної реєстрації права оренди - 25 квітня 2016 року. Однак, Позивач будь-яких договорів з Відповідачем з приводу оренди земельної ділянки не укладала, не підписувала та довіреностей на вчинення дій пов`язаних з зазначеною земельною ділянкою Позивач не давала та не підписувала.

Просила суд зобов`язати Приватне підприємство «Картопля Полтавщини» код () усунути перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером: :00:017:0045, шляхом негайного повернення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) земельної ділянки з кадастровим номером :00:017:0045; скасувати державну реєстрацію іншого речового права та припинити інше речове право, а саме: право оренди земельної ділянки, що зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :00:017:0045 (номер запису про інше речове право 14420038), за Приватним підприємство «Картопля Полтавщини» код () як орендарем. Призначити по справі судову почеркознавчу експертизу щодо вирішення питання належності підпису ОСОБА_1 на договорі оренди землі від 31 жовтня 2014 року відносно земельної ділянки з кадастровим номером: :00:017:0045; стягнути всі судові витрати з Відповідача на свою користь.

01.08.2024 до Зіньківського районного суду Полтавської області від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про зміну предмету позову, позовні вимоги були викладені в наступній редакції: визнати відсутнім право оренди в Приватного підприємства «Картопля Полтавщини» () зареєстроване 25 квітня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 14420038, на підставі рішення Державного реєстратора Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області Фомічової Юлії Григорівни про державну реєстрацію прав та іх обтяжень - права оренди земельної ділянки за договором оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 31.10.2014, який укладений між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) та Приватним підприємством «Картопля Полтавщини», (Орендар), щодо земельної ділянки площею 3,4282 га з кадастровим номером :00:017:0045, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області; усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) шляхом повернення їй Приватним підприємством «Картопля Полтавщини», у користування земельної ділянки площею 3,4282 га з кадастровим номером :00:017:0045, яка розташована на території Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області; стягнути з Відповідача на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Картопля Полтавщини» про усунення перешкод у користуванні належним майном шляхом повернення земельної ділянки задоволено.

Визнано відсутнім право оренди в Приватного підприємства «Картопля Полтавщини» () зареєстроване 25 квітня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 14420038, на підставі рішення Державного реєстратора Карлівської районної державної адміністрації Полтавської області Фомічової Юлії Григорівни про державну реєстрацію прав та іх обтяжень - права оренди земельної ділянки за договором оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 31.10.2014, який укладений між ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 (Орендодавець) та Приватним підприємством «Картопля Полтавщини», (Орендар), щодо земельної ділянки площею 3,4282 га з кадастровим номером :00:017:0045, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

Усунуто перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом повернення їй Приватним підприємством «Картопля Полтавщини», у користування земельної ділянки площею 3,4282 га з кадастровим номером :00:017:0045, яка розташована на території Бірківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

Стягнуто з Приватного підприємства «Картопля Полтавщини» () на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати з сплати судового збору в сумі 1082 (одна тисяча вісімдесят дві) грн 36 коп.

Стягнуто з Приватного підприємства «Картопля Полтавщини» () на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 9996 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 14 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що експертним висновком підтверджується, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки, укладений від імені ОСОБА_1 з ПП «Картопля Полтавщини», підписаний не нею, а іншою особою. Стороною позивача доведено, що між нею як орендодавцем та орендарем не узгоджені істотні умови договору навіть при використанні стороною відповідача земельної ділянки яка належить ОСОБА_1 на праві власності, а саме не узгоджено строк дії використання земельної ділянки .

Додатковим рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2024 року стягнуто з Приватного підприємства «Картопля Полтавщини» () на користьОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 31177 (тридцять одна тисяча сто сімдесят сім) грн. 60 коп.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ПП «Картопля Полтавщини» прохає рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим, та таким що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом не повністю встановлені обставини справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема вказує, що позивачем заперечується обставина отримання орендної плати від відповідача у цей період.

У той же час згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2023 року у справі № 530/130/21 Верховний Суд наголошує на тому, що у справі, яка переглядається, позивачеві довели лише факт не підписання ними текстів договорів, проте їхні фактичні дії щодо отримання орендної плати, укладення додаткових угод до договорів оренди землі переконливо доводять визнання ними фактів укладення згаданих договорів з відповідачем, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21).

Факт спілкування та обізнаності Позивача про умови договору підтверджується отриманням ним орендної плати.

Зробивши висновки про неукладеність договорів оренди землі, врахувавши, що позивачі як власники земельних ділянок не підписували такі договори, суди першої та апеляційної інстанції безпідставно обмежили предмет доказування у справі лише встановленням факту підписання договорів оренди не власниками земельних ділянок, а іншими особами. Такі висновки суперечать правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, зробленим у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/2760/19-ц (провадження № 14-79цс21), що виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину відповідно до його істотних умов передбачених законодавством».

Отже, відповідно до сталих висновків Верховного Суду такий договір не може вважатися неукладеним.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду ПП «Картопля Полтавщини» прохає додаткове рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення яким стягнути з ПП «Картопля Полтавщини» на користь ОСОБА_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Зазначає, що судові витати на правничу допомогу в сумі 31177 грн. є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, зазначеним ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Також зазначає, що у заяві про ухвалення додаткового рішення від 15.11.2024 представник позивача просив ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги, а на підтвердження оплати надає довідку, хоча належним доказом є квитанція до прибуткового касового ордера.

Крім того адвокатом не надано акту виконаних робіт, та доказу, що Сулим Н.П. ознайомлена з вартістю наданих послуг.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача ОСОБА_1 адвоката Акрітова К.К., представників відповідача ПП «Картопля Полтавщини» директора Савченка А.В. та адвоката Коморну О.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що експертним висновком підтверджується, те що оспорюваний договір оренди земельної ділянки, укладений від імені ОСОБА_1 з ПП «Картопля Полтавщини», підписаний не нею, а іншою особою. Стороною позивача доведено, що між нею як орендодавцем та орендарем не узгоджені істотні умови договору навіть при використанні стороною відповідача земельної ділянки яка належить ОСОБА_1 на праві власності, а саме не узгоджено строк дії використання земельної ділянки .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки кадастровий номер якої :00:017:0045, відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯМ №191246, який виданий їй на підставі рішення від 12.04.2011 року Зіньківського районного суду у справі № 2- 330/11(а.с.12).

Вищезазначена земельна ділянка обтяжена договором оренди землі з ПП «Картопля Полтавщини». 31 жовтня 2014 року відповідно до договору оренди землі встановлено право оренди земельної ділянки на 13 років відносно земельної ділянки кадастровий номер якої :00:017:0045, дата державної реєстрації права оренди - 25 квітня 2016 року (а.с. 13-17) , стороною відповідача надані копії відомостей на виплату коштів в рахунок орендної плати та копії платіжних інструкцій (а.с. 40-57), сторона відповідача стверджує , що позивач надала відповідачеві довідку з реквізитами для того щоб плату їй перераховували на особистий рахунок відкритий в АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 58).

Представником відповідача надані до суду копії податкової звітності ПП «Картопля Полтавщини», що підтверджують сплату податків за договором оренди між позивачем та відповідачем (а.с. 105-148).

Ухвалою від 08.12.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Картопля Полтавщини» про усунення перешкод у користуванні належним майном шляхом повернення земельної ділянки призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне запитання: - чи виконано рукописний текст - підпис у графі «Орендодавець» Договору оренди земельної ділянки кадастровий номер якої :00:017:0045 від 31.10.2014 р. ОСОБА_1 ?

Відповідно до висновку експерта Полтавського науково - дослідного експертно криміналістичного центру МВС України - підпис, у вигляді рукописного напису «Сулим», що у графі «Орендодавець» Договору оренди земельної ділянки від 31.10.2014 року, кадастровий номер якої :00:017:0045, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою собою (а.с. 167-169).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виникнення спірних правовідносин обумовлено наявністю між позивачем та ПП «Картопля Полтавщини» спору про право оренди земельної ділянки, оскільки, за доводами позивача вона не підписувала договору оренди землі, та не узгоджувала строк оренди , а отже було відсутнє волевиявлення на укладання такого правочину, що є підставою для повернення земельної ділянки шляхом подання негаторного позову. Позивач наполягала на поверненні їй земельної ділянки, вважаючи, що ця земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу (ЦК)України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Законом України № 161-ХІV від 06 жовтня 1998 року «Про оренду землі» (надалі Закон України «Про оренду землі») визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що будь-яких договорів з Відповідачем з приводу оренди земельної ділянки вона не укладала, не підписувала, довіреностей на вчинення дій пов`язаних з зазначеною земельною ділянкою не надавала.

Колегія суддів погоджується, з висновком суду першої інстанції про те, що позивач подала до відповідача негаторний позов про повернення земельної ділянки, при цьому формулювання позивачем позовних вимог, саме як вилучення земельної ділянки на зміст позову як негаторного не впливає.

Беручи до уваги усталену практику Верховного Суду колегія суддів зазначає, що у постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року справа № 567/1408/22 (провадження № 61-13857св23), останній абзац розділу «Позиція Верховного Суду» має такий зміст: «За таких обставин в задоволенні позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо спірної земельної ділянки з одночасним припиненням такого права належить відмовити з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту. Тому вимога про повернення позивачу спірної земельної ділянку може бути заявлена та вирішена по суті разом з вимогою про визнання відсутнім права її оренди у ТОВ «Західна агровиробнича компанія».

З матеріалів справи вбачається, що висновком експерта Полтавського науково - дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України - доведено, що підпис, у вигляді рукописного напису «Сулим», що у графі «Орендодавець» Договору оренди земельної ділянки від 31.10.2014 року, кадастровий номер якої :00:017:0045, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою собою (а.с. 167-169).

Вказаною експертизою доведено, що між позивачем як орендодавцем та орендарем не узгоджені істотні умови договору, а саме не узгоджено строк дії використання земельної ділянки.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що факт непідписання ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки з ПП «Картопля Полтавщини» свідчить про неукладеність цього договору, відсутність волевиявлення власника на передачу в оренду земельної ділянки та безпідставність користування відповідачем цим майном.

Посилання апелянта в поданій апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2023 року у справі № 530/130/21 є безпідставним з огляду на те, що в зазначеній постанові було встановлено, що позивачем не був підписаний первісний договір оренди з відповідачем, але пізніше позивач добровільно власноруч уклав додаткову угоду до первісного договору оренди земельної ділянки з відповідачем, що говорить про те що орендодавець додатковою угодою визнав правомірність договору оренди землі. В даному ж випадку позивач від самого початку немала наміру укладати строкових договорів з відповідачем, що підтверджується висновком експерта щодо наявності підпису власника земельної ділянки на договорі оренди, а отримані нею кошти розцінювала як частину вартості реалізованої продукції на умовах усних домовленостей з відповідачем. У той же час під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Проте, зазначені фактичні обставини у справі №530/130/21 (провадження № 61-5926св22) не є подібними до обставин даної справи, яка розглядається судом, в зв`язку з чим матеріально-правове регулювання спірних правовідносин є різним.

Постановляючи додаткове рішення місцевий суд правильно вирішив питання щодо судових витрат стягнувши їх керуючись вимогами дійсності, співмірності, необхідності, розумності розміру, складності справи, фінансового стану учасників справи, обсягу доказів у справі та кількості судових засідань у яких брав участь представник відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені в апеляційн скаргах доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки в задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи компенсації не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції з врахуванням наданих доказів представником ОСОБА_1 адвокатом Акрітовим К.К., колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До апеляційного суду адвокатом Акрітовим К.К. надано розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, та зазначено, що в Полтавському апеляційному суду ОСОБА_1 надано правничу допомогу на загальну суму 8 000 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Колегія суддів зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.

Отже, враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, беручи до уваги засади розумності, справедливості та співмірності, колегія суддів приходить до висновку про стягнення на користь ОСОБА_1 з ПП «Картопля Полтавщини» 4 000,00 грн. судових витрат на правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Приватного підприємства "Картопля Полтавщини"- залишити без задоволення.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2024 року та додаткове рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2024 року- залишити без змін.

Стягнути з Приватного підприємства "Картопля Полтавщини"на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в апеляційному суді в розмірі 4 000 грн. (чотири тисячі гривень).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 березня 2025 року.

Головуючий суддя О.О.Панченко

Судді: Т.В. Одринська

В.П. Пікуль