Справа № 212/9264/24
У Х В А Л А

24 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Савінської А.О., за участі представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мартинової Н.Ю., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мизиненко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

18 вересня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ПрАТ «СК «ВУСО» (далі-Відповідач-1, Страхова компанія), ОСОБА_2 (далі-Відповідач-2), у якому просив суд стягнути з Відповідача-1 завдану йому матеріальну шкоду (залишок по сумі страхового відшкодування) в розмірі 50 303,47 грн; з Відповідача-2 завдану йому матеріальну шкоду (різниця між вартістю відновлювального ремонту та вартістю матеріального збитку) в розмірі 64 921,60 грн; стягнути з Відповідача-2 моральну шкоду, спричинену внаслідок ДТП в розмірі 10 000 грн; стягнути з відповідачів пропорційно витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000 грн, судовий збір в розмірі 1 252,25 грн, залишок витрат на підготовку експертного висновку в розмірі 2 982,41 грн, загалом 14 234,66 грн.

14 березня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про закриття провадження у зв`язку із відсутністю предмету спору в частині позовних вимог до ПрАТ «СК «ВУСО», в обґрунтування клопотання зазначено, що 24.01.2025 Страховою компанією перераховано грошові кошти у якості доплати страхового відшкодування у розмірі 31 449,53 грн. Також, просила вирішити питання судових витрат.

17 березня 2025 року від представника відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» надішли додаткові пояснення, у яких зазначено, що страхова компанія не зобов`язана нести витрати (судовий збір, витрати на правничу допомогу) в частині вимог, від яких позивач самостійно відмовився через неврахування адвокатами розміру визначеного звітом податку на додану вартість, на думку відповідача, розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10 000 грн є завищеним, а витрати на правничу допомогу у досудовому врегулюванні у розмірі 3000 грн не пов`язані із розглядом справи і не підлягають компенсації.

В судовому засіданні представник позивача Мартинова Н.Ю. підтримала клопотання, просила закрити провадження в частині вимог до Страхової компанії, вирішивши питання розподілу судових витрат.

Представник відповідача Мизиненко І.О. вважала, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі, натомість відповідати за позовом повинна Страхова компанія, також на її думку, закриття провадження не в інтересах позивача, але не заперечувала, що це право позивача не підтримувати позов.

Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» до суду не з`явилася, в матеріалах справи наявне клопотання про здійснення розгляду справи за відсутності представника відповідача, викладені у додаткових поясненнях (а.с. 160-163).

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення клопотання про закриття провадження з таких підстав.

Як встановлено у судовому засіданні після відкриття провадження у справі та закриття підготовчого провадження відповідач ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило перерахування позивачу грошових коштів у розмірі 31 449,53 грн, виходячи із розрахунку, наведеного у письмових поясненнях від 27.01.2025 (а.с. 160-163, 184).

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон повязує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного,

а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Такого висновку дійшов Верховний Суд, виклавши його у своїй постанові від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20.

З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач-1, здійснивши доплату страхового відшкодування, з розміром якого погодився позивач, врегулював це питання, і в цій частині позову відсутній предмет спору, а тому в цій частині справа підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до вимог частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Позивачем при подачі позову, ціна якого 125 225 грн, був сплачений судовий збір у розмірі 1252,25 грн (а.с. 1). До відповідача-1 пред`явлено вимогу про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 50 303,47 грн, що становить 40 % від ціни позову.

Як вбачається з матеріалів справи, професійну правничу допомогу ОСОБА_1 надавало АО «Приват юрист» на підставі Договору про надання правничої допомоги № 01/08/24 від 01.08.2024 та Ордеру АЕ № 1304391 від 06.09.2024 (а.с. 50-51,59).

Згідно Акту прийому-передачі наданих послуг, АО «Приват юрист» були надані юридичні послуги з надання правничої допомоги у досудовому врегулюванню по спричиненому ДТП на суму 3 000 грн. (а.с. 53), які були сплачені позивачем згідно з квитанцією №01 від 01.08.2024 (а.с. 54).

Також, згідно Акту прийому-передачі наданих послуг, АО «Приват юрист» були надані юридичні послуги з підготовки та подання позовної заяви на суму 10 000 грн. (а.с. 52), які були сплачені позивачем згідно з квитанцією № 02 від 29.08.2024 (а.с. 55).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності підготовки процесуальних документів та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. є обґрунтованими.

При цьому суд не враховує витрати на надання правничої допомоги у досудовому врегулюванні по спричиненому ДТП у розмірі 3 000 грн, оскільки в Акті не зазначено, які саме дії були вчинені і яким чином вони були пов`язані із розглядом даної цивільної справи.

Крім того, позивачем були понесені витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 6 500 грн, що підтверджується платіжною інструкцією Приватбанку від 22.07.2024 (а.с. 43), частину яких у розмірі 3 517,59 грн відшкодував позивачу відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується платіжною інструкцією Приватбанку від 22.07.2024 (а.с. 49).

Отже, у зв`язку із закриттям провадження в частині вимог до відповідача ПрАТ «СК «ВУСО», з останнього слід стягнути судові витрати на користь позивача у розмірі пропорційному заявленій до Відповідача-1 позовної вимоги (40 %), а саме 500,90 грн судового збору, 4000 грн витрат на правничу допомогу, 2 600 грн витрати на проведення експертизи, загалом у розмірі 7100,90 грн.

Керуючись ст. 133, 137, 139, 255, 258, 259, 260, 268, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мартинової Н.Ю. про закриття провадження задовольнити.

Закрити провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Роз`яснити позивачу, що у зв`язку з закриттям провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений відповідно до вимог ч. 4 ст. 259 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК Українидатою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Суддя О. В. Колочко