Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3383/24
Провадження № 2/935/1215/24
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирсько ї області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., із секретарем Криворучко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернувся до суду з вказаним позовом у якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 77 882,05 грн.

В обгрунтування позову вказує, що позивач, як суб?єкт ринку газу, з 01.11.2018р. здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу ...» на території України.

Зазначає, що відповідач акцептував договір, так як боржником надана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу від 16.03.2021 року та відповідачем здійснювалося споживання природного газу за об`єктом споживання за адресою: АДРЕСА_1 , який є власником об`єкта нерухомості.

Зазначає, що в період з серпня 2022 року до жовтня 2024 року відповідачем спожито природний газ на загальну суму 77 882,05 грн., вартість якого залишилася не сплачена. Тобто відповідач не здійснював у повному обсязі оплату нарахованих сум за спожитий газ у зв`язку з чим утворилася заборгованість у вказаному вище розмірі, яку позивач просить стягнути.

У відзиві та запереченнях відповідач ОСОБА_1 заперечив щодо задоволення позову. Вважає, що фактично між сторонами не був укладений договір про надання послуг з розподілу природного газу. Умови постачання газу і оплати з позивачем не були погоджені. Надані розрахунки заборгованості складені з порушеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Положеннями Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» заборонено подавати судові позови, стягувати заборгованість у примусовому порядку.

Стверджує, що в нього немає перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» боргу за спожитий газ, оскільки такої послуги не існує. Просить у відзиві скасувати нараховану заборгованість у розмірі 77882,05 грн, заборонити відповідачу нараховувати будь-яких заборгованостей. Доказів наявності між ним та позивачем цивільно-правових відносин не долучено. Вказує, що наявні підстави для закриття провадження у справі.

У письмових поясненнях ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» вказали, що доводи відповідача є безпідставними. Боржником постачальнику була надана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 16.03.2021р., копія якої міститься в матеріалах цифровим підписом. Дана заява була заповнена споживачем за допомогою системи Приват24 та підписана електронним підписом. Таким чином, Відповідач приєднався до умов Договору шляхом заявочного приєднання відповідно до ст.ст. 633, 634, 641,642 ЦК України.

Згідно даних, що надаються Оператором ГРМ (Житомирська філія ТОВ "Газорозподільні мережі України"), через інформаційну платформу по особовому рахунку№ НОМЕР_1 за період з серпня 2022р. по жовтень 2024р. (включно) споживачем було спожито природного газу в об?ємі 9 853,00 тис.куб.м. на загальну суму 77 882,05 грн.

Вважають, що відповідачем не надано належних доказів чи спростувань такого розміру спожитого природного газу.

Представник позивача у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином,у позові вказали про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просять задовольнити на підставі наданих доказів, а тому суд розглянув справу без їх участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним. У відзиві та письмових поясненнях заперечив щодо задоволення позову, та вказав про розгляд справи без його участі, тому суд розглянув справу без його участі.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу споживачам, 16 березня 2021 року ОСОБА_1 вказаний як побутовий споживач, який акцептував договір на фактичне споживання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», яка містить відомості про його підпис за допомогою системи самообслуговування Приват 24.

У довідці про фінансовий стан споживача природного газу ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" вказано, що ОСОБА_1 , є побутовим споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , на його ім`я відкрито рахунок № НОМЕР_2 код 56XM12L00011215R. Розмір забогованості за період з липня 2022 року до листопада 2023 року складає 77 882,05 грн.

09 серпня 2024 року ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" направлено ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ.

Відповідно до витягу з Деравжного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2019 року слідує, що відповідач ОСОБА_1 є власником будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст.714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, що передбачено ч.1 ст.901 ЦК України.

Відповідно ст.ст. 7, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно пунктів 2, 3 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496 ( далі Правила № 2496) договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам (далі - постачальник із спеціальними обов`язками), додатково розміщують редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності.

В пункті 32 Правил № 2496 вказано, що побутовий споживач природного газу зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження умов договору відбувається протягом одною місяця, з дня внесення проекту договору однією із сторін.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Так наявні у справі матеріали не містять доказів того, що відповідач ОСОБА_1 є власником або користувачем будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

17 лютого 2025 року на адресу суду надійшло клопотання про виправлення описки, у якому позивач просив вважати вірною адресою газифікованого об`єкту споживача за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки хибна інформація про об`єкт споживача була внесена з заяви-приєднання від 16.03.2021 року, що вказував відповідач. На даний час уточнена інформація внесена до картки абонента в білінговій системі «Газоліна» та змінена.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Подане клопотання про виправлення описки від 17.02.2025 року не є заявою по суті справи, будь-яких заяв про збільшення чи зменшення, уточнення позовних вимог до суду не надходило. В той же час будь-яких інших доказів, що вказували б на те, що вірною адресою газифікованого об`єкту відповідача є саме: АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять. Натомість позивачем до матеріалів справи долучено докази щодо об`єкту споживання за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому відповідно Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу.

Відповідно до п. 11 розділу ІІІ «Правил постачання природного газу», затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 для укладення договору постачання природного газу побутові споживачі разом із заявою-приєднанням до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам пред`являють постачальнику оригінали таких документів: документи, якими визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення); документ, що посвідчує особу споживача (для громадян України - паспорт громадянина України, у тому числі ID-карта, або тимчасове посвідчення громадянина України; для іноземців та осіб без громадянства - національний паспорт або документ, що його замінює), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті, - серія та номер паспорта); належним чином оформлена довіреність на представника побутового споживача, уповноваженого представляти його інтереси під час процедури укладання договору на постачання природного газу (за необхідності).

Постачальник природного газу, крім постачальників із спеціальними обов`язками, для укладення договору постачання природного газу має право додатково вимагати інші документи, перелік яких визначений на сайті такого постачальника.

Вказано, що побутові споживачі мають право надавати інформацію та документи для цілей цього пункту у вигляді електронних документів із обов`язковою ідентифікацією та автентифікацією побутового споживача відповідно до законодавства про електронний документообіг та використання електронних документів. Передача інформації та документів здійснюється за допомогою інформаційних (автоматизованих) систем постачальника та/або засобами електронної пошти на адресу постачальника, яка зазначена на його сайті.

Так в наданій ТОВ «Газопостачальна Компанія «НафтогазУкраїни» заяві- приєднання до умов договору постачання природного газу від 16.03.2021 року міститься відмітка про його підпис через систему самообслуговування Приват24.

Проте позивачем не долучено будь-яких відомостей від АТ КБ«Приватбанк» чи інших сервісів за допомогою яких накладався підпис щодо підтверджень електронної ідентифікації чи підпису відповідача та яким чином здійснено автентифікацією побутового споживача.

При цьому позивачем не надано суду будь-яких квитанцій чи підтверджень, електронних квитанцій, довідок, виписок зокрема здійснених за допомогою банківських сервісів чи надходжень, які б свідчили про часткову оплату відповідачем ОСОБА_1 , як споживачем, послуг з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , чи за адерсою: АДРЕСА_1 , у вказаний у позові спірний період з липня 2022 року до жовтня 2024 року, що в сукупності могло бути свідченням того, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем таких послуг за відповідною адресою.

За частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому позивачем не долучено належних доказів того, що відповідач є власником чи користувачем житла, або ж споживавчем послуг ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , тому на відповідача не може бути покладено обов`язок оплати комунальних послуг, за цією адресою.

На підставі викладеного вище суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265-268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» , місцезнаходження 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 27.03.2025 року.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО