Справа № 351/513/24
Номер провадження №2/351/60/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Боднарук О.І.,

представника позивача Приймак Л.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снятина в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Приймак Людмили Іванівни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Приймак Людмила Іванівна звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області в інтересах ОСОБА_2 із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача ОСОБА_6 зазначає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є батьками позивача. 01.07.2009 ОСОБА_8 склав заповіт на користь позивача. Згідно із заповітом все своє майно, де б воно не було, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що за законом буде належати йому і на що він за законом матиме право, він заповів позивачу. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_8 . 24.10.2023 позивач ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Білоконь К.С. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_8 .

Спірний житловий будинок відносився до суспільної групи «колгоспний двір», станом на 15.04.1991 в господарстві були зареєстровані та проживали: ОСОБА_8 , 1937 р.н., помер 2009 голова двору, ОСОБА_7 , 1937 р.н., померла 2009, ОСОБА_2 , 1965 р.н., ОСОБА_1 , 1964 р.н., ОСОБА_4 , 1988 р.н., ОСОБА_3 , 1989 р.н., отже кожному належало по 1/6 частині домоволодіння, що находиться в АДРЕСА_1 . Проте відповідачі по справі не претендують на свої частки та відмовляються від них на користь позивача.

Представник позивача просила визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/6 часток домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 , позов визнала, просила суд позов задовольнити повністю.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином.

Представник відповідача Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області Кушик В. в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 09.10.2009 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Снятинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 50. Батьком дитини записаний ОСОБА_8 , а матір`ю ОСОБА_7 .

Згідно з копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 12 серпня 1991 року, виданого виконавчим комітетом Снятинської районної Ради народних депутатів, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_8 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Снятинської районної Ради народних депутатів № 111 від 13 червня 1990 року.

Згідно з копією витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 26082818, виданого 11.05.2010 Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є власністю ОСОБА_8 , підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності б/н, 12.08.1991, Виконавчий комітет Снятинської районної ради, рішення № 111 від 13.06.1990, форма власності приватна, частка 1/1.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.11.2023 № 355628874, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

З копії довідки № 01-03/9/33/778 від 23.10.2023, виданої Старостинським округом № 6 Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що станом на 1991 рік у домоволодінні, що відносилось до суспільної групи колгоспний двір № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_8 , 1937 р.н., помер 2009 голова двору, ОСОБА_7 , 1937 р.н., померла 2009, ОСОБА_2 , 1965 р.н., ОСОБА_1 , 1964 р.н., ОСОБА_4 , 1988 р.н., ОСОБА_3 , 1989 р.н.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 26.06.2009 виконкомом Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 31.

Відповідно до копії заповіту від 10.06.2009, посвідченого секретарем Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_7 на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було, де б не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що за законом буде належати їй і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_5 , 1961 р.н.

Згідно з копією заяви до державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 11.12.2009, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з копією свідоцтва про народження, виданого в Устянською сільрадою Снятинського району, ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що зроблено відповідний актовий запис № 82. Батьком дитини записаний ОСОБА_8 , а матір`ю ОСОБА_7 .

Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 08 листопада 1981 року Устянською сільською Радою Снятинського району, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 08 листопада 1981 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 39. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 , прізвище дружини ОСОБА_11 .

Згідно з копією витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 22408648 від 11.12.2009, за № 48229179 зареєстрований заповіт ОСОБА_7 .

Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 22412083 від 11.12.2009, за № 48611389 зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_7 .

Згідно з копією заяви до державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 02.12.2017, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.12.2017, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7 , 1937 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом площею 1,0830 гектара, кадастровий номер :03:001:0873, що розташована на території Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області і зареєстрована за померлою на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Р1 № 195055, виданого Устянською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області 18 лютого 2003 року на підставі рішення сесії цієї ж ради від 21 січня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1135.

З копії довідки № 01-03/9/33/677 від 06.06.2024, виданої Старостинським округом № 6 Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що станом на 15.04.1991 року у домоволодінні, що відносилось до суспільної групи колгоспний двір № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) по АДРЕСА_1 зареєстровані та проживали: 1. ОСОБА_8 , 1937 р.н., помер в 2009, 2. ОСОБА_7 , 1937 р.н., померла в 2009, 3. ОСОБА_2 , 1965 р.н., 4. ОСОБА_1 , 1964 р.н., 5. ОСОБА_4 , 1988 р.н., 6. ОСОБА_3 , 1989 р.н.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 21.08.2009 виконкомом Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , актовий запис № 37.

Відповідно до копії заповіту від 01.07.2009, посвідченого секретарем Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_8 на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було, де б не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що за законом буде належати йому і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_2 .

Згідно з копією заяви до державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 09.10.2009, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

З копії довідки про право власності, що видається у зв`язку з оформленням спадщини № 905 від 01.09.2009, виданої Устянською сільською радою Снятинського району, вбачається, що за померлим ОСОБА_8 зареєстровано житловий будинок в АДРЕСА_3 . На день смерті ОСОБА_8 , 1937 р.н., в господарстві прописані та проживали: ОСОБА_2 , 1965 р.н. син померлого, ОСОБА_1 , 1964 р.н. невістка померлого, ОСОБА_4 , 1988 р.н. онук померлого, ОСОБА_3 , 1989 р.н. онука померлого. Після смерті ОСОБА_8 в управління спадковим майно вступив син померлого ОСОБА_2 , 1965 р.н. Заборона відчуження на майно померлого Устянською сільською радою не накладалося. Заповіт від імені ОСОБА_8 посвідчено в Устянській сільській раді 01 липня 2009 року і зареєстровано за № 19.

Згідно з копією витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 21774316 від 09.10.2009, за № 47341327 зареєстрований заповіт ОСОБА_8 .

Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 21774480 від 09.10.2009, за № 48250936 зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_8 .

Згідно з копією заяви до державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 23.02.2010, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , звернувся до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.02.2010, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_8 , 1937 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , є його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0872, площею 1,08 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устянської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області і належить померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Р1 № 195051, виданого Устянською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області 18 лютого 2003 року на підставі рішення сесії цієї ж ради від 21 січня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1131.

Згідно з довідкою № 1147/02-14 від 24 жовтня 2023 року, виданою державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Білоконь К.С., після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 , який проживав в с. Устя Коломийського району Івано-Франківської області, спадкоємцем на майно за заповітом до всього майна є син померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , житель с. Устя Коломийського району Івано-Франківської області. Інших спадкоємців немає. Спадкова справа № 442/2009.

Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1148/02-31 від 24 жовтня 2023 року, державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Білоконь К.С. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 , у зв`язку з тим, що станом 15 квітня 1991 року у спадковому будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а отже кожному з них належить відповідна частка у колгоспному дворі, проте частки у майні не визначені.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, правовстановлюючий документ на який відсутній. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено судам, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору;

г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Щодо вирішення позовних вимог по суті, суд зазначає про таке.

З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті його батька ОСОБА_8 . Спадщину позивач прийняв відповідно до вимог закону, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів спадкової справи позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на інше майно, яке належало спадкодавцю на праві власності.

Однак позивач отримав від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку з тим, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок, а тому не оформив у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлений можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку.

Проте, суд вважає, що право позивача, у зв`язку з тим, що останній вчинив усі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування.

Як встановлено у судовому засіданні спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані ОСОБА_8 , 1937 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , 1937 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , 1965 р.н. позивач, ОСОБА_1 , 1964 р.н. відповідачка, ОСОБА_4 , 1988 р.н. відповідач, ОСОБА_3 , 1989 р.н. відповідачка, а отже, їх частки у цьому майні були рівні та складали по 1/6 у кожного співвласника.

Після смерті одного із співвласників будинку ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за заповітом її частки у колгоспному дворі була відповідачка ОСОБА_5 , яка успадкувала її 1/6 частку, а відповідно стала власником 1/6 частки колгоспного двору, але не оформила свого права власності у встановленому законом порядку.

Після смерті другого співвласника будинку ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , єдиним спадкоємцем за заповітом був позивач ОСОБА_2 , який успадкував його 1/6 частку, а відповідно став власником 2/6 часток колгоспного двору, але не оформив свого права власності у встановленому законом порядку.

Отже, судом встановлено, що позивач має право власності на 2/6 частки спірного житлового будинку. Проте, у своїй позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності на 5/6 часток спірного будинку, тоді як 1/6 частка цього будинку внаслідок спадкування за заповітом майна ОСОБА_7 належить відповідачу по справі ОСОБА_5 , 1/6 частка спірного житлового будинку належить відповідачу по справі ОСОБА_1 з 15.04.1991, 1/6 частка спірного житлового будинку належить відповідачу по справі ОСОБА_3 з 15.04.1991, 1/6 частка спірного житлового будинку належить відповідачу по справі ОСОБА_4 з 15.04.1991.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 позов визнала, просила суд позов задовольнити повністю та визнати право власності на весь будинок лише за позивачем. Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, заяв по суті справи, зокрема про визнання позову до суду не подавали.

Щодо визнання відповідачем позову, суд зазначає про таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 просила суд позов задовольнити повністю та визнати право власності на весь будинок лише за позивачем. Заяв від відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по суті справи до суду не надходило.

Проте, суд вважав, що визнання відповідачем ОСОБА_1 позову суперечить закону, у зв`язку з чим постановлена відповідна усна ухвала про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжений судовий розгляд з огляду на таке.

Як було зазначено вище, позивачу ОСОБА_2 належить 2/6 частки спірного житлового будинку, а відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить по 1/6 частці спірного будинку кожному. Позивач просить суд визнати за ним право власності на весь спірний будинок.

Проте, визнання права власності на весь спірний будинок за позивачем суперечитиме закону, адже чинним законодавством України суд не наділений повноваженнями своїм рішенням підміняти процедуру відчуження майна від власника іншій особі, зокрема визнанням права власності на все спірне майно за одною особою, навіть якщо інші співвласники проти цього не заперечують. Законом встановлений відповідний порядок відчуження майна шляхом укладання правочинів, для яких встановлена певна форма та зміст, а також процедура їх укладання з наступною реєстрацією права власності за новим власником уповноваженими на це особами.

В даному випадку суд може лише визначити частки у спадковому майні за усіма співвласниками та визнати право власності за позивачем на належні його 2/6 частки.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, то в силу принципу диспозитивності суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог і визнати право власності на 1/6 частку у спадковому майні за кожним відповідачем ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки зустрічного позову про визнання за ними права власності на їх частку у спадковому майні вони не подавали, а тому суд має право лише визначити, що їм належить 1/6 частка спірного будинку кожному без визнання за ними права власності.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити частково, визнавши за ним право власності на 2/6 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Приймак Людмили Іванівни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/6 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які залишились після смерті його батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у с. Устя Снятинського району Івано-Франківської області.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

- відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ;

- відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ;

- відповідач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ;

- відповідач: Снятинська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: 78301, Івано-Франківська область, Коломийський район, м. Снятин, пл. Незалежності, буд. 1, .

Суддя Іван ПОСОХОВ