Справа № 165/2785/24 Головуючий у 1 інстанції: Гайворонський О. В.
Провадження № 22-ц/802/368/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

представника позивача та третьої особи Моісеєнко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_3 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 03 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків, а саме з позовною вимогою надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд малолітнього сина ОСОБА_5 у супроводі бабусі ОСОБА_2 за кордон без дозволу та супроводу ОСОБА_4 ..

В ході судового розгляду представник позивача звернулась до суду із заявою про забезпечення позову.

Заяву мотивує тим, що позивачу під час включення відеоконференції проведення судового засідання 14.01.2025 по відеозв`язку стало відомо, що відповідач має намір вивезти малолітнього сина ОСОБА_6 за кордон. Оскільки відповідач може вільно покинути країну з дитиною без згоди та дозволу батька, це унеможливить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалено в користь позивача. У зв`язку з цим позивач змушений звернутись до суду із заявою про забезпечення позову у даній цивільній справі.

Просить заборонити відповідачу ОСОБА_4 вчиняти дії як особисто, так і з залученням третіх осіб, спрямовані на зміну місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактичне місце проживання якого з матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішення у даній цивільній справі №165/2785/24;

- заборони відповідачу ОСОБА_4 вчиняти дії як особисто, так і з залученням третіх осіб, спрямовані на зміну місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактичне місце проживання якого з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виїзду за межі державного кордону України разом з малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без супроводу баби ОСОБА_2 або батька ОСОБА_1 ;

- заборони відповідачу ОСОБА_4 вчиняти дії щодо виїзду особисто за кордон та залишення дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без батьківського нагляду, а саме без проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , або батька ОСОБА_5 , що призведе до порушення найкращих інтересів дитини, а також втрати зв`язків з сім`єю.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 03 лютого 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник, подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його заяву задовольнити.

Заслухавши позивача, третю особу та їх представника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на даний час проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Предметом позову є надання ОСОБА_1 дозволу на виїзд малолітнього сина ОСОБА_5 у супроводі бабусі ОСОБА_2 за кордон без дозволу та супроводу ОСОБА_4 ..

В ході судового розгляду представник позивача звернулась до суду із заявою про забезпечення позову.

Вказував, що позивачу під час включення відеоконференції проведення судового засідання 14.01.2025 по відеозв`язку стало відомо, що відповідач має намір вивезти малолітнього сина ОСОБА_7 за кордон. Оскільки відповідач може вільно покинути країну з дитиною без згоди та дозволу батька, це унеможливить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалено в користь позивача. З врахуванням наведеного вважає за доцільне заборонити відповідачу дії , що вказані ним у заяві про забезпечення позову.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Зокрема, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Судом встановлено, що предметом спору у справі, зокрема, є надання дозволу позивачу на виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) дійшла до висновків про те, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд апеляційної інстанції встановивши, що заявлені представником позивача заходи забезпечення позову є неспівмірними позовним вимогами ОСОБА_1 , оскільки предметом позову є надання права позивачу на виїзд дитини без згоди відповідача (матері дитини), а заходи забезпечення позову фактично зводяться до обмеження права відповідача на вільний вибір місця свого проживання та своєї малолітньої дитини, а також вільного пересування, зокрема перетину кордону, що є обмеженням прав відповідача передбачені нормами закону, а тому відсутні підстави для задоволення такої заяви.

Окрім того заявником не обґрунтовано, яким чином запропоновані заявником заходи забезпечення позову, можуть забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції, викладених в оскарженій ухвалі.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 03 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: