КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/111/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та апеляційною скаргою адвоката Тарасової-Патрай Ксенії Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Батрин О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНІЛОН», про стягнення коштів, -

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" укладено депозитний договір № SAMDNWFD100 на суму 10 000 USD. Відповідно до пункту 3 договору проценти по вкладу нараховуються на карту/рахунок № НОМЕР_1 .

Вказує, що у зв`язку із окупацією Кримського півострову 15 травня 2014 року ПАТ "ПРИВАТБАНК" прийняв рішення про припинення діяльності відокремлених підрозділів Філії "Кримське регіональне управління "ПАТ КБ "Приватбанк".

30 червня 2014 року позивачці видано банківську виписку по карті: НОМЕР_1 , у якій вказано баланс на кінець періоду 12 559,58 USD.

Позивачка неодноразово зверталась до банку з проханням розблокувати рахунки, розірвати договори та повернути суму банківського вкладу з нарахованими процентами, проте банк відмовляв у зв`язку із припиненням діяльності на території тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та неможливістю здійснення банківського регулювання на вказаних територіях.

Вказує, що станом на день звернення до суду із позовом банківський вклад не повернуто.

Зазначає, що розмір процентів на банківський вклад за період з 30 червня 2014 року по 27 травня 2021 року становить 9 387,15 доларів США.

Зазначає, що оскільки банк на першу вимогу вкладника не повернув вклад, а продовжив безпідставно утримувати та користуватись чужими грошима, з відповідача за період з 30 червня 2014 року (рішення про припинення діяльності Кримської філії Банку) по 27 травня 2021 року підлягає стягненню 3% річних у розмірі 2 603,45 доларів США.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість за договором банківського вкладу №SAMDNWFD100 від 05 вересня 2013 року 12 559,58 доларів США (вклад), 9 387,15 доларів США (8% річних за вкладом), 2 603,45 доларів США (3% річних).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Тарасовою-Патрай К.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на помилковість висновків суду першої інстанції. Уважає, що у задоволенні позову відмовлено з формальних підстав.

Вказує, що звернулась до суду із позовом 08 червня 2021 року, під час розгляду справи відповідач підтвердив зазначені у позові обставини, а саме відсутність бажання банку повертати кошти позивачці; порушення банком умов банківського депозитного договору.

Посилається на порушення банком прав позивачки, оскільки без згоди клієнта незаконно передав свої зобов`язання ТОВ "ФК "Фінілон", незаконно заблокував доступ до рахунків позивачки та особистого кабінету на сайті Приват24.

Вказує, що судом зазначається, що матеріали справи не містять доказів відмови відповідача щодо повернення грошових коштів та одночасно вказує, що банк направив відповідь на звернення, у якій повідомив про неможливість прийняття заяви про розірвання договору та повернення коштів.

Вказує, що на підтвердження факту розірвання договору позивачкою надано копію заяви від 18 травня 2021 року про розірвання договору банківського вкладу. Оригінал заяви надіслано позивачу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, наведені у справах №914/2649/17 від 12 лютого 2019 року, №757/38720/14-ц від 13 травня 2021 року, №175/2329/18 від 20 травня 2020 року, №753/17823/16-ц від 21 травня 2020 року, №753/21865/15-ц від 05 вересня 2020 року, №440/1331/18 від 11 березня 2020 року, №201/202/16 від 26 грудня 2019 року, №760/20593/15-ц від 15 травня 2019 року, №132/4438/18-ц від 02 вересня 2019 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині мотивів відмови у задоволенні позову, АТ КБ "ПриватБанк" подано апеляційну скаргу.

Вказує, що не погоджується із твердженнями суду першої інстанції в тій частині, що АТ КБ "ПриватБанк" є належним відповідачем, а договір переуступки права вимоги не породжує правових наслідків для кредитора.

Вказує, що 17 листопада 2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ ФК "Фінілон" укладено договір про переведення боргу з подальшим укладенням 18 листопада 2014 року додаткової угоди до цього договору.

Уважає, що внаслідок укладення договору переведення боргу за зобов`язанням банку щодо виплати коштів за договорами, які є предметом спору у цій справі, АТ КБ "ПриватБанк" на цей час не несе жодних зобов`язань за таким договором, а ТОВ "ФК "Фінілон" є новим боржником.

Уважає, що належним відповідачем у справі має бути ТОВ ФК "Фінілон".

Вказує на помилковість твердження суду першої інстанції про нікчемність договору про переведення боргу від 17 листопада 2014 року.

Стверджує, що саме учаснику процесу належить заявляти суду про недійсність договору та просити суд визнати недійсним той чи інший правочин з огляду як на порушення вимог Закону при укладенні такого правочину, так і з огляду на порушення безпосередньо прав та інтересів заінтересованої особи таким правочином.

Вказує, що договір про переведення боргу від 17 листопада 2014 року не є нікчемним, є дійсним та правомірним.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду від 27 квітня 2022 року №321/1260/19, від 28 вересня 2022 року №530/1995/18, від 10 березня 2021 року №607/11746/17.

Мотивуючи наведеним, просить суд змінити рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року в мотивувальній частині, шляхом виключення висновків про нікчемність переведення боргу від 17 листопада 2014 року.

В судовому засіданні представник відповідача - Штронда А.М. підтримав подану ним апеляційну скаргу. Проти задоволення апеляційної скарги позивачки заперечував.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга АТ КБ "ПРИВАТБАНК" задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано належних доказів подання заяви до відповідача про розірвання договору та/чи повернення вкладу з відсотками. Суд зробив висновок, що у позивача відсутнє будь-яке не визнане або оспорюване право та охоронюваний законом інтерес.

Суд зробив висновок, що позовні вимоги є передчасними, необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Відхиливши доводи АТ КБ "ПриватБанк" про неналежність відповідача у цій справі, суд вказав, що договір про переведення боргу між новим та первісним боржниками не породив правових наслідків для кредитора - позивача, тобто не відбулося переведення боргу, а тому саме АТ КБ «ПриватБанк» є належним відповідачем у справі.

З матеріалів справи установлено, що 05 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" укладено депозитний договір № SAMDNNWFD100. Вклад "Стандарт". Сума вкладу 10 000,00 доларів США. Вклад оформлюється на строк 366 днів по 05 вересня 2014 року включно. На суму вкладу нараховується 8% річних.

Відповідно до пункту 3 договору по закінченню кожного повного місця з моменту укладення договору, в перший робочий день, наступний за датою укладення договору, після 15:00 нараховані проценти за вкладом зараховуються на карту/рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 5 договору якщо по закінченню строку вкладу вкладник не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується на один строк, вказаний у розділі "Дані за вкладом" цього договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без заяви до банку. Новий строк вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу.

Відповідно до пункту 9 договору у ОСОБА_1 та у банку є право дострокового розірвання цього договору за умови повідомлення один одного за два банківських дні до дати розірвання договору (том 1 а.с. 6-7).

Відповідно до даних виписки від 30 червня 2014 року убачається, що станом на 05 квітня 2014 року розмір вкладу становить 12 559,58 доларів США (том 1 а.с. 8-10).

21 травня 2021 року ОСОБА_1 на адресу відповідача засобами поштового зв`язку направлено заяву про розірвання договору банківського вкладу, повернення вкладу та нарахованих процентів (том 1 а.с. 11-12).

Відповідно до даних Договору про переведення боргу б/н від 17 листопада 2014 року (з урахуванням додаткової угоди до Договору від 18 листопада 2014 року), укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «ФК «Фінілон», та електронного Додатку №1 (перелік депозитних договорів та договорів банківського обслуговування) до Договору про переведення боргу від 17 листопада 2014 року, переведено борг перед ОСОБА_1 у розмірі 12 477,57 доларів США та 84,74 доларів США на ТОВ «ФК «Фінілон» (том 1 а.с. 46-49).

Листом №20.1.0.0.0/7-210525/14256 від 10 червня 2021 року АТ КБ "ПриватБанк" повідомило позивачку про неможливість виконання вимог останньої. Рекомендовано у разі виникнення необхідності звернутись до банку з використанням будь-якого авторизованого каналу зв`язку або особисто подати письмовий запит до АТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 55-56).

Перевіряючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів вказує на таке.

В частині доводів апеляційної скарги АТ КБ "ПриватБанк" щодо заміни боржника у зобов`язанні та пред`явлення позову до неналежного відповідача, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Зміст статті 520 ЦК України зазначає, що у правовідносинах із заміни боржника беруть участь три особи: кредитор, боржник, особа, третя особа, яка має намір стати боржником. Звідси, боржником або особою, яка висловила намір стати боржником, кредитору може бути запропоновано здійснення заміни боржника, або сам кредитор запропонував здійснити заміну боржника. В будь-якому випадку для здійснення такої заміни має бути наявна тристороння згода: а) боржник виявив згоду на те, щоб він був замінений; б) третя особа виявила згоду на те, щоб набути обов`язків боржника; в) кредитор надав згоду на заміну боржника. Відсутність згоди хоча б однієї із сторін не дає підстав для заміни боржника.

Окрім того, згідно із статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Для кредитора має суттєве значення особа боржника, оскільки від цього залежить забезпечення зобов`язання такими критеріями, як платоспроможність, добросовісність та надійність контрагента.

Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначена у статті 521 ЦК України, відповідно до якої форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника АТ «ПРИВАТБАНК» в частині необґрунтованого констатування судом першої інстанції про нікчемність договору переведення боргу з огляду на те, що рішення суду не містить таких висновків. Натомість судом зауважено на те, що відсутність згоди кредитора на переведення боргу не зумовлює нікчемності договору про переведення боргу між новим та первісним боржниками.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року в справі № 757/34314/18-ц (провадження № 61-7121св21) зазначено, що: «доводи касаційної скарги про те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі, оскільки 17 листопада 2014 року між ним та ТОВ «ФК «Фінілон» укладений договір, за умовами якого товариство стало боржником за договором банківського вкладу, є безпідставними, оскільки відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 надала згоду на переведення боргу на ТОВ «ФК «Фінілон», а тому саме АТ КБ «ПриватБанк» є боржником за договором банківського вкладу та належним відповідачем у справі, що узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі № 729/887/19 (провадження 61-14093св20), від 20 жовтня 2021 року у справі № 201/8704/19 (провадження № 61-16655ск21) та від 17 листопада 2021 року у справі № 755/17323/19 (провадження № 61-436св21) у подібних правовідносинах».

Боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом (стаття 520 ЦК України).

Законодавець встановлює обмеження на заміну боржника у зобов`язанні поза волею кредитора. Такий підхід має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника. Необхідність отримання згоди кредитора на переведення боргу зумовлена тим, що особа боржника завжди має істотне значення для кредитора. При вступі в договірні відносини, кредитор розраховував на отримання виконання з огляду на якості конкретного боржника (здатність виконати обов`язок, платоспроможність, наявність у боржника майна тощо).

Як свідчить тлумачення статей 520, 521 ЦК України при заміні боржника первісний боржник вибуває із зобов`язання і замінюється новим боржником.

Для породження переведенням боргу правових наслідків необхідним є існування двох складових:

по-перше, вчинення договору (двостороннього правочину) між новим та первісним боржниками, причому такий правочин має вчинятися у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання;

по-друге, надання кредитором згоди на переведення боргу.

Відсутність згоди кредитора на переведення боргу свідчить, що договір про переведення боргу між новим та первісним боржниками не породив правових наслідків для кредитора, тобто не відбулося переведення боргу, про що правильне вказано судом першої інстанції.

За установлених обставин, з урахуванням вказаних правових висновків Верховного Суду у справі з такими ж обставинами, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в частині того, що належним відповідачем у справі є ТОВ ФК "Фінілон", оскільки у межах цієї справи відповідачем не доведено факту надання згоди кредитором на заміну боржника, відтак АТ КБ "ПРИВАТБАНК" є належним відповідачем.

Ураховуючи наведене, підстав для задоволення апеляційної скарги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не установлено.

Щодо апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 колегія суддів вказує про таке.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено главою 71 ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу (частина третя статті 1058 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (пункт 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577 (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Положення № 516).

Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком (пункт 3.3 Положення № 516).

Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункти 1.8 та 1.9 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Інструкція № 492).

Відповідно до пункту 5 постанови Правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, що унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, зокрема відповідної Кримської філії ПАТ КБ «ПриватБанк».

За змістом положень статей 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Отже, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку. Закінчення строку дії договору банківського вкладу не звільняє банк від обов`язку повернути (видати) кошти вкладникові. Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Матеріали цивільної справи містять заяву позивачки про розірвання договору банківського вкладу, повернення вкладу та нарахованих процентів від 18 травня 2021 року.

Згідно відомостей накладної №900 зазначену заяву направлено засобами поштового зв`язку 21 травня 2021 року.

Ураховуючи те, що матеріали справи не містять відомостей про дату отримання відповідачем заяви позивачки, колегія суддів уважає правильним уважати датою розірвання договору 23 травня 2021 року (21 травня 2021 року + 2 дні (згідно пункту 9 договору).

Розрахунок позивачки щодо нарахування процентів на суму вкладу до 27 травня 2021 року відхиляються колегією суддів, оскільки такий не відповідає умовам укладеного договору.

За установлених обставин позивачка має право на стягнення процентів за вкладом за період з 30 червня 2014 року (згідно позовних вимог) по 23 травня 2021 року (дата розірвання договору).

Обраховуючи розмір процентів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до пункту 3 договору по закінченню кожного цілого місяця, минулого з моменту укладення договору, в перший робочий день, наступний за датою укладення договору, після 15:00 нарахування процентів за вкладом зараховуються на карту/рахунок № НОМЕР_1 . Виплата коштів з карти і розрахунок в торгових точках здійснюється без комісії.

Відповідно до пункту 13 договору якщо вкладник вимагає достроково розірвати договір, а строк вкладу вже був продовжений один чи декілька разів, проценти за кожен повний строк вкладу виплачуються в повному обсязі. Проценти за останній строк вкладу, який на момент розірвання договору ще не сплив, нараховуються за умовами, викладеними в пунктах 11, 12 договору.

Відповідно до пункту 11 договору якщо вкладник вимагає розірвати договір, а 6 місяців з дати його оформлення не минуло, вкладнику повертається сума вкладу. За неповні 6 місяців відсотки виплачуються за ставкою вкладу "На вимогу" (з урахуванням пункту 8 договору) за фактичну кількість днів, минувших з дати оформлення вкладу або продовження його строку до дня розірвання договору. Якщо за неповні 6 місяців вкладник отримав відсотки, нараховані за повною ставкою, то надлишково виплачені проценти вираховуються із суми вкладу.

Згідно пункту 12 договору якщо вкладник вимагає розірвати договір із сплином 6 місяців з дати його оформлення, але до закінчення строку вкладу, вказаного у розділі "Дані за вкладом" то вкладнику повертається сума вкладу. За неповний строк вкладу відсотки виплачуються за зниженою у 2 рази процентною ставкою (з урахуванням пункту 8 договору) за фактичну кількість днів, минувших із дати оформлення вкладу чи продовження його строку до дня розірвання договору. Якщо вкладник за неповний строк вкладу отримав проценти, нарахованих за повною ставкою, то надлишково виплачені проценти вираховуються із суми вкладу.

Згідно інформації за вкладом періодом нарахування процентів за вкладом визначено 1 місяць.

Установлено, що 21 травня 2021 року позивачка звернулась із заявою про розірвання договору банківського вкладу.

Відтак, з урахуванням пункту 12 договору за період із 06 вересня 2020 року по 23 травня 2021 року діяла знижена процентна ставка.

З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню відсотки за договором банківського вкладу за період з 30 червня 2014 року по 23 травня 2021 року.

Розмір відсотків за період з 30 червня 2014 року по 05 вересня 2020 року з розрахунку 8% річних становить 6 216,69 доларів США (12 559,58 доларів США * 8% * 2260 днів / 365 днів у році).

Розмір відсотків за період з 06 вересня 2020 року по 23 травня 2021 року з розрахунку 4% річних становить 357,86 доларів США (12 559,58 доларів США *4% * 260 днів / 365 днів у році).

Відтак, загальний розмір відсотків за договором вкладу становить 6 574,55 доларів США

Таким чином, загальна сума стягнення з відповідача за договором вкладу становить

19 134,13 доларів США (12 559,58 доларів США + 6 574,55 доларів США).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Установлено, що вклад підлягав поверненню 23 травня 2021 року. У позовній заяві позивачка просила суд стягнути 3% річних за період з 30 червня 2014 року по 27 травня 2021 року.

За установлених обставин 3% річних у межах позовних вимог з 24 травня 2021 року по 27 травня 2021 року становить 6,29 доларів США, ([Проценти] = 19 134,13 доларів США (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 4 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 6,29 доларів США).

Відтак з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню кошти за договором банківського вкладу від 05 вересня 2013 року №SAMDNWFD100, а саме: сума неповернутого вкладу 12 559,58 доларів США, несплачені проценти відповідно до умов договору - 6 574,55 доларів США, 3% річних у розмірі 6,29 доларів США, а всього 19 140,42 доларів США.

Суми до стягнення визначені без відрахування податків і зборів, які підлягають утриманню в установленому порядку.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Установлено, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

З урахуванням наведеного з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір за звернення до суду із позовом у розмірі 5 267,63 гривень (19 134,13 доларів США * 27,53 гривень (офіційний курс долара до гривні на день звернення до суду із позовом) * 1% (ставка судового збору).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відтак, за розгляд справи у суді апеляційної інстанції з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7 901,44 гривень ( 5 267,63 гривень * 150%).

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" відхилити.

Апеляційну скаргу адвоката Тарасової-Патрай Ксенії Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_1 кошти за договором банківського вкладу від 05 вересня 2013 року №SAMDNWFD100, а саме: суму неповернутого вкладу 12 559,58 доларів США, несплачені проценти відповідно до умов договору - 6 574,55 доларів США, 3% річних у розмірі 6,29 доларів США, а всього 19 140,42 доларів США.

Суми до стягнення визначені без відрахування податків і зборів, які підлягають утриманню в установленому порядку.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на користь Держави на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, 5 267,63 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на користь Держави на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, 7 901,44 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 27 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова