ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3121/24

Провадження № 22-ц/820/648/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Демчук В.М.

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення способів (порядку) участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 січня 2025 року (суддя Колієв С.А.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення способів (порядку) участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування позову зазначав, що 10.11.2019 між ним та ОСОБА_4 був укладений шлюб, який за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.01.2023 розірвано. У вказаному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_5 .

Вказував, що після розірвання шлюбу стосунки з відповідачкою погіршилися внаслідок непорозуміння щодо виховання та його участі у житті сина, оскільки відповідачка неодноразово відмовляла йому у побаченнях з сином та фактично забороняла приймати участь у його житті, ні у формі зустрічах наодинці, ні в зустрічах у її присутності. Позивач намагався у позасудовому порядку вирішити спір щодо порядку його участі у вихованні та спілкуванні з сином, у зв`язку із чим звернувся до органу опіки та піклування з метою врегулювання спірних питань.

Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.02.2023 №129 визначено порядок участі його у вихованні та спілкуванні, місце та час такого спілкування, а саме:

до 24.04.2023 включно: щотижня у вівторок та четвер з 14:00 до 18:00 години; щотижня у суботу 11:00 до 20:00 години; у парні роки: 11 жовтня (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), ІНФОРМАЦІЯ_4 , 07 січня, Великдень за католицьким стилем; у непарні роки в святкові дні: ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження дитини), ІНФОРМАЦІЯ_6 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), з 31 грудня по 01 січня, Великдень за православним стилем;

з 24.04.2023 до повноліття дитини: щотижня у вівторок та четвер з 14:00 до 18:00 години; щомісяця у перший, третій та п`ятий тиждень з 11:00 неділі; щороку 15 днів улітку під час відпустки батька (попереджає ОСОБА_4 за місяць до того); у парні роки: ІНФОРМАЦІЯ_6 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), ІНФОРМАЦІЯ_4 , 07 січня, Великдень за католицьким стилем; у непарні роки в святкові дні: ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження дитини), ІНФОРМАЦІЯ_6 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), з 31 грудня по 01 січня, Великдень за православним стилем.

При визначенні порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, було враховано стан здоров`я дитини, його режим дня та навчання.

Так, позивач, маючи графік побачень з сином, приходив до місця проживання сина, прое, від відповідачки отримував систематичні необгрунтовані та безпідставні відмови у його зустрічах з сином. У зв`язку з чим звертався і до правоохоронних органів.

Звертаючись до суду за захистом своїх прав, позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди йому у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити способи його участі у вихованні та спілкуванні з сином:

- щотижня у вівторок та четвер з 17:00 до 21:00 години; щотижня у п`ятницю з 18:00 до 18:00 години суботи; ІНФОРМАЦІЯ_6 (день народження ОСОБА_1 ); ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда); 25 грудня, 07 січня, Великдень за католицьким стилем; щороку 15 днів улітку та 15 днів узимку під час відпустки ОСОБА_1 (за попередженням ОСОБА_4 за місяць до того) з можливістю виїзду за кордон; у парні роки: 11 жовтня (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), ІНФОРМАЦІЯ_4 , 07 січня, Великдень за католицьким стилем; у непарні роки: в святкові дні: ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження дитини), ІНФОРМАЦІЯ_6 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби і діда), з 31 грудня по 01 січня, Великдень за православним стилем;

- побачення дитини і батька відбуваються без присутності матері;

- в разу погіршення стану здоров`я дитини, що може перешкоджати їх зустрічі (підтверджено інформацією лікаря), то ОСОБА_5 залишається з матір`ю. При виникненні обставин, що перешкоджають зустрічам батька і сина, ОСОБА_1 зобов`язується у формі надіслання повідомлення на телефон ОСОБА_4 через месенджер «Viber», «WhatsApp», «Telegram» повідомити про це.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 січня 2025 року, з врахуванням ухвали про виправлення описки від 16.01.2025, позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено ОСОБА_7 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом побачень без присутності матері:

- щотижня кожний вівторок та четвер з 17.00 години до 20 години, п`ятницю з 18.00 години до 18.00 години суботи;

- щороку з 10.00 години 20.00 годину 11 жовтня (день народження ОСОБА_1 батька); 15 днів улітку та 15 днів узимку під час відпустки ОСОБА_1 (за попередженням за місяць до того ОСОБА_4 );

- кожен непарний рік: ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження дитини), у світкові дні: з 31 грудня по 01 січня, Великдень;

- кожен парний рік у святкові дні Різдво.

У разі погіршення стану здоров`я дитини (підтвердженою інформацією від лікаря), що може перешкоджати зустрічі, неповнолітній ОСОБА_5 залишається з матір`ю ОСОБА_4 .

В решті у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати за надання правової допомоги у сумі 5 000,00 гривень..

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що при відсутності належних та допустимих доказів суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що вона чинила перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином.

Вказує, що суд першої інстанції самостійно встановив інший порядок участі батька у вихованні дитини, без попереднього вирішення Службою у справах дітей питання участі батька у вихованні дитини. Фактично, суд безпідставно розширив частину участі у вихованні дитини щодо перебування дитини у батька щотижня з 18 год. п`ятниці до 18 год. суботи, не мотивуючи таку зміну порядку участі батька у вихованні дитини, та не вказав чи таке відповідає інтересам дитини і як саме.

Зазначає, що суд першої інстанції визначив порядок участі позивача у в вихованні дитини щороку влітку та взимку під час відпустки позивача, проте не з`ясував при цьому можливість як дитини, так і самого батька мати дві відпустки на рік.

Крім того, зазначає, що між дитиною і батьком немає психологічного зв`язку, дитина не сприймає його як батька, а тому участь батька у вихованні дитини без присутності матері може негативно впливати на психологічний стан дитини.

Вважає помилковим висновок суду, що будь-які житлово-побутові умови для проживання 5-річної дитини є в інтересах дитини та сприяють її всебічному розвитку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні просили залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідачка ОСОБА_4 , представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що з 10 листопада 2019 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2023 року (справа №686/26502/22). В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_5 проживає разом із матір`ю. Батько ОСОБА_1 проживає окремо від дитини.

ОСОБА_1 є капітаном медичної служби, перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 з 12.04.2023 на посаді ординатора хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії.

Згідно довідки Центру психіатричної допомоги ТМО при МВС по Хмельницькій області про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин від 02.02.2023, психіатричних, у тому числі спричинених вживанням психоактивних речовин, протипоказань для виконання спілкування, соціальної взаємодії з дітьми відсутні.

Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради №129 від 23.02.2023 року визначено участь ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце та час їх спілкування:

1.1. до 24.04.2023 включно: щотижня у вівторок та четвер з 14:00 до 18:00 години; щотижня у суботу 11:00 до 20:00 години; у парні роки: ІНФОРМАЦІЯ_6 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), ІНФОРМАЦІЯ_4 , 07 січня, Великдень за католицьким стилем; у непарні роки в святкові дні: ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження дитини), ІНФОРМАЦІЯ_6 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), з 31 грудня по 01 січня, Великдень за православним стилем;

1.2 з 24.04.2023 до повноліття дитини: щотижня у вівторок та четвер з 14:00 до 18:00 години; щомісяця у перший, третій та п`ятий тиждень з 11:00 неділі; щороку 15 днів улітку під час відпустки батька (попереджає ОСОБА_4 за місяць до того); у парні роки: ІНФОРМАЦІЯ_6 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), ІНФОРМАЦІЯ_4 , 07 січня, Великдень за католицьким стилем; у непарні роки в святкові дні: ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження дитини), ІНФОРМАЦІЯ_6 (день народження батька), ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (дні народження баби та діда), з 31 грудня по 01 січня, Великдень за православним стилем.

Визначено, що при зустрічах не повинні порушуватися режим дня та навчання дитини. У разі, якщо у дитини буде погіршення стану здоров`я, що може перешкоджати їх зустрічі (підтвердження довідкою лікаря), то дитина залишається з матір`ю. При виникненні непереборних обставин, що перешкоджатимуть зустрічі ОСОБА_1 з сином, батько зобов`язувався невідкладно повідомляти ОСОБА_4 .

Згідно з висновком Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визначення способів участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 травня 2024 року №923 (а.с. 89-92), слід встановити такий порядок участі батька у спілкуванні з дитиною: без присутності матері у громадських місцях і дитячих розважальних закладах м. Хмельницького щотижня у вівторок та четвер з 17:00 до 20:00 години; щотижня у суботу з 10:00 до 18:00 години; щороку: ІНФОРМАЦІЯ_6 (день народження батька) з 15:00 до 19:00 години; святкові дні у парні роки: 07 січня, 25 грудня, Великдень за католицьким стилем з 10:00 до 19:00 години; святкові дні у непарні роки: ІНФОРМАЦІЯ_5 (день народження дитини), 01 січня Великдень за православним стилем з 10:00 до 19:00 години; з 2025 року щороку 15 днів улітку та 15 днів узимку ( ОСОБА_1 попереджає ОСОБА_4 за місяць до того), при цьому мати має право на відпочинок з дитиною щороку загальною тривалістю на рік до 30 днів (у ці дні попередні пункти не виконуються); у разі погіршення стану здоров`я дитини, що може перешкоджати його зустрічі з батьком (підтверджено інформацією лікаря), хлопчик залишається з мамою. При виникнення обставин, що перешкоджають зустрічам батька та сина, батько зобов`язується невідкладно повідомити матері на її телефонний номер за допомогою узгодженого заздалегідь мобільного додатку.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Вирішуючи позовні вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з сином, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, що не дають можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування батька з сином, який мав би влаштовувати кожну зі сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку.

Крім того, задовольняючи частково позовні вимоги щодо встановлення порядку участі позивача ОСОБА_1 у вихованні і спілкуванні з його сином ОСОБА_8 , та, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, суд першої інстанції виходив з того, що встановлений спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні з дитиною не зашкодить йому, а навпаки дозволить максимально повно урахувати інтереси дитини, повністю відповідатиме його можливостям у повній мірі сприймати піклування кожного з батьків про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, сприятиме налагодженню зв`язку з батьком, що має ключове значення у розгляді цього спору.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд першої інстанції, встановлюючи порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_9 , врахувавши закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, дійшов правильного висновку про можливість визначення порядку періодичних побачень батька з сином, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом.

Визначений судом першої інстанції порядок та час спілкування батька з сином відповідає інтересам дитини, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини та сприяє налагодженню довірливих відносин батька з дитиною.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність доказів того, що відповідачкою чиняться позивачеві перешкоди у спілкуванні з дитиною, оскільки ОСОБА_1 звертався попередньо до органу опіки та піклування з приводу визначення порядку його спілкування з сином, з приводу чого компетентним органом прийнято було рішення, проте, після винесеного рішення мати дитини продовжувала чинити перешкоди, вважаючи, що такі зустрічі мають відбуватись виключно у присутності матері, про що наголошувалось і в ході розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що спілкування батька з сином, що є предметом спору у цій справі, порушує інтереси дитини, оскільки між батьком та дитиною немає психологічного зв`язку і дитина, зважаючи на її вік та тривале проживання ї матір`ю, повноцінно не сприймає його як батька, і зустрічі з дитиною доцільно проводити у присутності матері, є безпідставними, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, під час розгляду справи відповідачкою не доведено неспроможність батька спілкуватися з сином самостійно, що могло б перешкоджати нормальному його розвитку. Жодних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке обумовлювало його побачення з дитиною без можливості ночівлі, судом не встановлено, а відповідачкою не доведено.

Слід зазначити, що, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати її інтересам.

Посилання в апеляційній скарзі на неналежну оцінку показам свідка ОСОБА_10 та звукозапису розмови, не можуть прийматись до уваги, оскільки жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили, а судом першої інстанції надана оцінка доказам у справі в їх сукупності, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України. А не зазначення в мотивувальній частині рішення мотивів, з яких суд бере до уваги або відхиляє докази, не може бути підставою для скасування чи зміни рішення суду, якщо справа вирішена по суті правильно.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги в тій частині, що при частковому задоволенні позову, судом не вирішено питання про відшкодування на користь відповідачки витрат на правничу допомогу, оскільки предметом позову у даній справі є матеріально-правові вимоги до відповідача про усунення перешкод у вихованні і вільному спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні сина, які задоволені судом першої інстанції, а тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, відсутні підстави для покладення на позивача витрат відповідача на правничу допомогу у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновком суду. Такі доводи фактично зводяться до викладення обставин справи із тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 січня 2025 року з врахуванням ухвали про виправлення описки від 16.01.2025 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 березня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай