П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року місто Київ

справа № 367/6459/21

провадження № 22-ц/824/535/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Мендриком Дмитром Олександровичем,

на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Мерзлого Л.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача, суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 42 321,81 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідач звернувся до нього з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до «Умов і Правил надання банківських послуг» від 06.07.2010 № б/н (кредитний договір), згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Стверджує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг та витягу з «Тарифів банку», що підтверджується підписом у заяві. Проте, всупереч вимогам договору, відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання та у зв`язку з чим станом на 11.07.2021 загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 42 321, 81 грн., з яких: 37 242,36 грн. заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредиту; 37 242,36 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 5 079,45 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 березня 2023 року задоволені позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 42 321 ,81 грн. за кредитним договором б/н від 06.07.2010.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір в сумі 2270 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Мендрик Д.О. 12 січня 2024 року засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу в порядку ст.355 ЦПК України.

Вважає, рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального права.

Зокрема зазначає про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, що підтверджують отримання відповідачем коштів на підставі анкети - заяви та наявності у відповідача заборгованості у розмірі, зазначеному банком. Така анкета - заява містить лише анкетні дані відповідача та не містить інформації про розмір кредитних коштів чи нарахування процентів за користування коштами.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо встановити, коли відповідачу був наданий кредит, у якому розмірі, які операції здійснювались відповідачем за допомогою платіжної картки.

Вважає, що позивачем не надано виписки по рахунку, відкритому на ім`я відповідача, що позбавило можливості суд першої інстанції належним чином перевірити користування відповідачем кредитними коштами.

Вказує, що відсутні докази виявлення бажання відповідача про отримання такого кредитного ліміту, погодження з умовами та розміром нарахування процентів за користування кредитними коштами. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

АТ КБ «ПриватБанк» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 5 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 5 березня 2024 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_1 06.07.2010 підписав анкету-заяву про приєднання до «Умов і Правил надання банківських послуг» в ПАТ «Приват банку».

Своїм підписом в анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, а також зобов`язується виконувати вимоги «Умов і Правил надання банківських послуг», а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті позивача.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Разом з позовною заявою банком також було надано розрахунок заборгованості за договором від 06.07.2010 № б/н, згідно якого, загальна сума заборгованості становить 42 321,81 грн., з яких: 37 242,3 6 грн. заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредиту; 37 242,36 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 5 079,45 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії.

Крім того, банком також було надано виписку по картковому рахунку в АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 , довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача щодо розмірів встановленого кредитного ліміту, довідку про видані кредитні картки із зазначенням строку їх дії.

Згідно наданого позивачем витягу з «Тарифів обслуговування кредитних карт» вбачається, що клієнту запропоновано оформити на своє ім`я: карту «Універсальна», карту «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», карту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», карту «Універсальна GOLD».

Оскільки, позичальник не виконує свої зобов`язання за кредитним договором в частині повернення отриманого кредиту та не сплачує процентів за користування вказаним кредитом, у зв`язку з чим утворилася вказана вище заборгованість.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності матеріалами справи того, що відповідач користувався кредитними коштами та факту невиконання відповідачем покладеного на нього зобов`язання щодо повернення коштів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , укладено договір про надання банківських послуг від 06.07.2010 № б/н шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку» (а.с. 11).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ст. ст. 1049, 1050 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість по процентам за користування кредитом, посилаючись на витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та витяг з «Тарифів Банку», як на невід`ємні частини спірного договору.

Анкета - заява містить інформацію про дату народження, паспортні дані, номер ІНН, місце проживання. У анкеті - заяві позичальника від 06.07.2010 не міститься інформації щодо процентної ставки за користування кредитними коштами.

Анкета - заява підписана відповідачем ОСОБА_1 .Цей факт ним не оспорюється та не заперечується.

Витяг з «Тарифів» (картковий рахунок рівня Універсальна) та Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в «Приват банку», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06.07.2010 шляхом підписання анкети - заяви.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими «Тарифами» та «Умовами і правилами надання банківських послуг» відповідач ознайомився та погодився, підписуючи анкету - заяву про приєднання до «Умов та правил» надання банківських послуг у «Приват банку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

У наданій суду анкеті - заяві від 06.07.2010, підписаній сторонами, інформація про процентну ставку відсутня.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу «Умови та правила банківських послуг», відсутність у підписаній відповідачем заяві - анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з «Тарифів» та витяг з «Умов» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 5 079, 45 грн. є необґрунтованим, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження досягнення із відповідачем згоди щодо умов, розміру та порядку здійснення таких нарахувань при укладенні договору.

Отже, апеляційна скарга в частині вимог щодо відмови у стягненні з ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача суми основного боргу, колегія суддів зазначає наступне.

Правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України).

Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля. Перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

В апеляційній скарзі представник відповідача зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання відповідачем кредитних коштів на підставі анкети - заяви та наявності у відповідача заборгованості у розмірі, зазначеному банком.

Проте, такі посилання спростовуються наявною у матеріалах справи випискою про рух коштів за договором № б/н за період з 02.11.2015 по 01.05.2021 та розрахунком заборгованості за період з 02.11.2015 по 11.07.2021, які підтверджують той факт, що ОСОБА_1 активно користувався як кредитними коштами у вказані періоди, так і здійснював погашення такої заборгованості. (а.с. 2-8, 47-59). Тому колегія суддів не погоджується з таким доводом апеляційної скарги.

Разом з тим, проаналізувавши та належним чином дослідивши надані банком розрахунки з виписки про рух коштів та розрахунку заборгованості, як доказ наявності у відповідача невиконаного зобов`язання перед банком з повернення кредитних коштів, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність у відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 37 242, 36 грн. перед АТ КБ «Приват банк», оскільки, згідно зазначених документів, сума витрачених ОСОБА_1 кредитних коштів рівнозначна сумі коштів, внесених ним на погашення заборгованості.

Враховуючи те, що стягнення відсотків за договором про надання банківських послуг від 06.07.2010 № б/н здійснювалось позивачем безпідставно, оскільки нарахування та стягнення таких не було погоджено між сторонами, а відповідачем вносились кошти в рахунок погашення заборгованості, сума отриманих кредитних коштів відповідає сумі погашеної заборгованості, інших доказів матеріали справи не містять, за таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду згідно з вимогами ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у позові судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Мендриком Дмитром Олександровичем, задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус