Справа № 204/2696/25
Провадження № 2/204/2147/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Кислиці Є.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 і просив стягнути з останнього на його користь аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання; стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви, позивач посилався на те, що відповідач є його батьком. Шлюб між батьками було розірвано 22 серпня 2013 року на підставі рішення Вугледарського міського суду Донецької області у справі №223/771/13-ц. Наразі позивач навчається в Київському національному економічному університеті ім.Вадима Гетьмана денної форми навчання, строк закінчення навчання 30 червня 2028 року. У зв`язку із навчанням, позивач потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Його батько працює та в змозі надавати таку допомогу, інших аліментів батько не сплачує, тому позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справу вирішено розглядати в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 17 березня 2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

25 березня 2025 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Сироткіної А.О. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву у якому адвокат просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень адвокат зазначає, що протягом тривалого часу відповідач отримував мінімальну заробітну плату, а наразі є мобілізованим та отримує заробітну плату частина якої йде на підтримання робочого процесу, при цьому є обмежено придатним з проблемами зі здоров`ям, власного житла відповідач не має, а тому винаймає його зі своєю дружиною (партером з яким проживають однією сім`єю без шлюбу). Також рішенням Вугледарського міського суду Донецької області у справі № 223/578/14-ц присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 45 % усіх видів заробітку боржника щомісячно починаючи з 01.08.2014 року і досягнення повноліття старшої дочки. Щодо виконавчого провадження на рішенням Вугледарського міського суду Донецької області у справі № 223/578/14-ц, то державний виконавець продовжує нараховувати аліменти на 1 дитину, проте в якому розмірі відповідачу невідомо, так як він був нещодавно мобілізованим та не встиг надати вказану інформацію до виконавця. Окремо також адвокат звертає увагу, що у відповідача наявна літня мати, яка також є переселенкою та наразі проживає в місті Києві на орендованій квартирі, оренду якої сплачує систематично відповідач у розмірі 5000 грн. Зазначила, що відповідач систематично підтримує своїх дітей шляхом перерахування коштів на особисті карткові рахунки; жодних доказів, які б підвереджували витрати позивача, пов`язані з його навчанням до позову не надано.

25 березня 2025 року на адресу суду від представника позивача адвоката Пітецького В.В. через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив у якій адвокат позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Окрім того, адвокат зазначив, що отримання мінімальної заробітної плати не звільняє відповідача від обов`язку утримувати дитину, яка продовжує навчання. Крім того, представником відповідача у відзиві підтверджується факт того, що відповідач є мобілізованим та отримує заробітну плату. Крім того, мати, яку утримує відповідач за його словами, є пенсіонером та отримує пенсійні виплати. Враховуючи, що відповідач призваний під час мобілізації, посилання на стан здоров`я є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. Тож, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

31 березня 2025 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Сироткіної А.О. через систему «Електронний суд» надійшли заперечення у яких остання додатково зазначила, що відповідач 15 років був шахтарем та має численні консультативні висновки та довідку ВЛК №121/2/111, а тому дійсно є обмежено придатним та окрім утримання своїх повнолітніх і неповнолітніх членів своєї сім`ї повинен мати кошти на підтримку і власного здоров`я. Крім того, відповідач перебуває у партнерських відносинах (проживання однією сім`єю без шлюбу), перед якою має також певні обов`язки що спільного утримання житла в якому вони спільно проживають. Щодо зауважень з приводу того, що мати має пенсію, то розмір пенсій в Україні відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» корелюється в межах до 3000 грн, що в сучасних умовах та безпосереднього проживання у місті Києві є дуже малою сумою, яка не покриває жодних потреб, а тому враховуючи зазначені факти, та те, що утримання позивача і так відбувається відповідачем у добровільному порядку, а суміжний позов до матері позивача не поданий, сторона відповідача вважає, що є всі підстави відмовити в задоволенні такого позову.

У судове засідання позивач не з`явився, направивши на адресу суду заяву зареєстровану за вх№9849 від 26.03.2025 року, якою просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат Сироткіна А.О. у судове засідання не з`явились, від останньої на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла заява за вх№9534 від 24.03.2025 року у якій остання просила суд здійснювати розгляд справи за її та відповідача відсутності, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 20 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області підтверджено, що батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 (а.с.4).

Згідно довідки Київського національного економічного університету ім.Вадима Гетьмана вих.№91 від 02 грудня 2024 року, ОСОБА_1 є студентом 1 курсу факультету обліку та податкового менеджменту Київського національного економічного університету ім.Вадима Гетьмана денної форми навчання, строк закінчення університету 30 червня 2028 року (а.с.8).

Згідно наданих відповідачем відомостей з Пенсійного фонду України сума його для нарахування пенсії склала: за 2025 рік 28 557,80 грн.; за 2024 рік 147 351,60 грн. (а.с.32-35).

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є батьком інших дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.40), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.41).

Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 12 вересня 2014 року по справі №223/578/14-ц, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 45% усіх доходів (заробітку) відповідача на всіх дітей, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України на кожну дитину, починаючи з 01.08.2014 і до повноліття старшої доньки ОСОБА_4 (а.с.41 на звороті-42).

Окрім того, на підтвердження своїх заперечень відповідач надав суду договір оренди житла (квартири), укладений 01 березня 2025 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.43-44) та висновок Київської міської клінічної лікарні №1 Відділення променевої діагностики (а.с.45).

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, який є сином ОСОБА_2 , на день звернення до суду не досяг 23 років та продовжує навчання у вищому навчальному закладі, є внутрішньо переміщеною особою, батько має дохід, що підтверджено матеріалами справи, а тому стягнення аліментів з батька на утримання позивача є необхідним, оскільки обов`язок з утримання повнолітніх сина, дочки, які продовжують навчання покладається на обох батьків.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не потребує матеріальної допомоги, маючи дохід достатній для задоволення його життєвих потреб, відповідачем не надано. Вказані доводи ґрунтуються лише на припущеннях.

Також відповідачем не доведено у встановленому законом порядку відсутність у нього внаслідок стану його здоров`я або скрутного матеріального становища можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, враховуючи, що відповідач є працездатною особою.

Посилання відповідача на те, що його мати перебуває на його утриманні є неприйнятними, оскільки, відповідно до вимог статті 182 ЦПК України, при визначені розміру аліментів враховується, зокрема наявність у платника аліментів непрацездатних батьків, проте жодних належних доказів, що мати відповідача знаходиться на його утриманні через свою непрацездатність матеріали справи не містять.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, суд звертає увагу на наявність у відповідача обов`язку утримувати неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 12.09.2014 року по справі №223/578/14-ц.

Одночасно з цим, не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що він добровільно надавав допомогу своєму сину ОСОБА_1 , зокрема, надавав кошти на відпочинок та дозвілля, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами до яких може відноситись, зокрема, навчання у вищому навчальному закладі.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, а тому, суд зауважує, що сплата за навчання є забезпеченням дитини у вигляді сплати додаткових витрат на дитину, та не є предметом позову про стягнення аліментів на дитину, яку продовжує навчання.

Виходячи із аналізу статті 185 СК України та встановлених обставин справи про стягнення аліментів на дитину, яку продовжує навчання, що є предметом розгляду, суд вважає, що надання грошових коштів на відпочинок дитини та на купівлю гітари, є тими особливими обставинами, щодо яких передбачено стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, відповідно до положень статті 185 СК України та не відносяться до виконання обов`язку батька зі сплати аліментів.

Таким чином, надані позивачем докази свідчать, що він досяг 18 років та продовжує навчання, в зв`язку з чим потребує допомоги. Враховуючи матеріальний стан та обов`язок обох батьків утримувати дитину, яка навчається, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 12.03.2025 року до закінчення навчання або до досягнення ним 23-річного віку за умови продовження навчання, у зв`язку з чим, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 180-184 СК України, ст.ст.12,13,76-82,133,141,259,263-265 ЦПК України, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання, як такого, що продовжує навчання на 1 курсі факультету обліку та податкового менеджменту Київського національного економічного університету ім.Вадима Гетьмана денної форми навчання, строк закінчення університету 30 червня 2028 року, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 12.03.2025 року до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ),

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 )

Суддя Н.В. Токар