26 березня 2025 р. Справа № 608/302/25
Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Торської І.В.
за участю секретаря судового засідання Лопушняк З.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заліщики цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивачка в позовній заяві просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 30 липня 2019 року, зареєстрований в Хотинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №122, покликаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось та на даний час вони разом не проживають. Сторони перестали розуміти та любити один одного, у них з`явилися розбіжності в поглядах на сімейне життя, сімейні обов`язки з ведення господарства та ведення спільного побуту. На даний час шлюб носить формальний характер, а тому подальше спільне життя, примирення, збереження між сторонами сім`ї на думку позивачки неможливе та суперечить її інтересам.
Від спільного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити.
Представник позивачка ОСОБА_1 , адвокат Герасимчук Олег Олександрович у судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується матеріалами справи, а тому, керуючись положеннями ст.280 ЦПК України, справу слід розглянути за відсутності відповідача з постановленням заочного рішення.
Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Ухвалою суду від 04 березня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин.
Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не подав, причину суду не повідомив.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного:
Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 30 липня 2019 року, зареєстрований в Хотинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №122, що стверджується копією свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що у сторін від шлюбу неповнолітніх дітей не має.
Позивачка наполягає на розірванні даного шлюбу, мотивуючи тим що він шкодить її інтересам.
Відповідно до положень ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на рівній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Тому, суд вважає, що оскільки сторонами припинено спільне проживання, збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, тому шлюб між сторонами слід розірвати.
Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача 5000 грн. витрат на правову допомогу та судового збору суд зазначає наступне.
Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до постанови Великої Палати ВС від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц, висвітлено правову позицію щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу, де зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Крім цього, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст..41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованими. У рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лавенте проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно зі вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
За таких обставин, суд вважає, що позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.
Відтак, на підставі отриманих доказів, суд вважає за можливе при задоволенні позову стягнути з відповідача на корист ьпозивача судовий збір в сумі 968,96коп.
Крім цього, як вбачається із копії договору про надання правової допомоги від 31.01.2025 року, його укладено між адвокатом, фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , відповідно до пункту 1.1 якого, адвокат зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу: професійну правничу допомогу, включаючи представництво й інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав, свобод та інтересів Клієнта в усіх органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях, перед їх посадовими особами і службовими особами, перед фізичними особами підприємцями і громадянами, в судах України усіх рівнів та інстанцій щодо розірвання шлюбу укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та інші платежі визначені договором. Підпунктом 2.1.5 пункту 2.1 зазначеного договору сторони передбачили, що Адвокат зобов`язується підписати акт приймання-передачі наданих послуг по завершенню наданих послуг, припинення договору його розірванням за згодою сторін чи в односторонньому порядку. Пунктом 3.1 зазначеного договору передбачено, що Клієнт сплачує Адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі 5000 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції. За надання правової допомоги гонорар сплачується авансом в безготівковій формі на розрахунковий або картковий рахунок Адвоката.
Однак, стороною позивача, з метою визначення розміру зазначених витрат, не надано, як цього вимагає ч.3 ст.137 ЦПК України, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім цього, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували понесені витрати на правову допомогу, а саме: сплата нею гонорару, як це передбачено пунктом 3.1 вказаного договору, обсяг наданої допомоги Адвокатом за укладеним договором про надання правничої допомоги від 31.01.2025 року. Крім цього, суд вважає, що зазначення переліку виду адвокатської допомоги у пункті 1.2 вказаного договору про надання правової допомоги, не свідчить про її виконання та надання Адвокатом.
Відтак, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення витрат із відповідача на правову допомогу у розмірі 5000 грн. не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст.10, 11, 76-81, 89, 141, 206, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.110-113 Сімейного Кодексу України, суд
Позов задовольнити частково.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 липня 2019 року в Хотинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №122.
Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
У рештій частині позовних вимог, відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу, яка подається Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, а відповідачем протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повне найменування сторін:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повне рішення суду складено 26 березня 2025 року.
Суддя І.В. ТОРСЬКА