ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/495/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Колесника О.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконанні у Дарницькому відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавчий лист №753/7610/17 від 30 березня 2018 року про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 квітня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Однак відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість за період з 25 квітня 2017 року по 26 грудня 2023 року в сумі 351 547,29 грн. На підставі положень ч. 1 ст. 196 СК України позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1% за кожен день прострочення від суми заборгованості, яка виникла у наслідок несплати відповідачем аліментів за період з 25 квітня 2017 року по 26 грудня 2023 року в розмірі 285 326,08 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву. Так, 10 грудня 2024 року представником відповідача подано до суду відзив на позов, у якому останній заперечував проти позову в частині розміру неустойки за несвоєчасну сплату аліментів та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в період з квітня 2017 року по грудень 2023 року (включно) у розмірі 91 004,65 грн. Також вказав, що постановою від 04 вересня 2023 року державного виконавця Дарницького ВДВС в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3 на відповідача накладено штраф у розмірі 66 221,21 грн., постановою від 27.07.2020 року на відповідача накладено штраф у розмірі 40 482,84 грн. та постановою від 18.04.2022 року - в розмірі 47 984,36 грн., а відтак пеня за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 351 547,29 грн. підлягає зменшенню на суму штрафів у розмірі 154 668,41 грн., винесених в рамках виконавчого провадження НОМЕР_3. Крім того, вказав, що ОСОБА_2 на момент повномасштабного вторгнення рф на територію України, проживав у м. Бахмут Донецької області. Рятуючи своє життя він був вимушений покинути своє фактичне місце проживання та виїхав за межі України. Відповідач, залишився без майна та будь-яких засобів для існування, його матеріальний стан, після початку повномасштабної війни, не дозволяв сплачувати аліменти на дитину у зв`язку з відсутністю доходів. Наведені факти свідчать про відсутність у нього умислу в несплаті аліментів за період з квітня 2022 року по грудень 2023 року. З огляду на вказане, представник відповідача просив суд зменшити розмір пені до 91 004,65 грн.

Від позивача відповіді на відзив не надійшло.

Від сторін також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Дарницькому відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавчий лист №753/7610/17 від 30 березня 2018 року про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 квітня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А згідно з ч. 1 ст. 196 цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як вбачається з даних, викладених у розрахунку заборгованості по аліментах, який наданий старшим державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Б. Копитко від 04 вересня 2024 року, по виконавчому листу 753/7610/17 від 30 березня 2018 року, за період з 25 квітня 2017 року по 26 грудня 2023 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 351 547,29 грн.

Закріплений у статті 196 СК України захід відповідальності передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів, які зобов`язана особа повинна сплачувати за рішенням суду. Відповідальність за несвоєчасне виконання аліментного зобов`язання спрямована на стимулювання боржника - платника аліментів своєчасно сплачувати аліменти та, певною мірою, компенсувати одержувачеві аліментів ті втрати, які він поніс у зв`язку із затримкою їх сплати. За змістом частини 1 цієї статті у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Водночас, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також зазначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає за наявності вини цієї особи. При цьому підкреслено, що на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Даною нормою чітко визначено розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, його встановлено у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки (пені) на предмет дотримання положень про те, що аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісяця, а неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення, судом приймається даний розрахунок до уваги.

Заперечуючи проти розміру позовних вимог представник відповідача посилався на те, що ОСОБА_2 на момент повномасштабного вторгнення рф на територію України, проживав у м. Бахмут Донецької області. Рятуючи своє життя він був вимушений покинути своє фактичне місце проживання та виїхав за межі України. Відповідач, залишився без майна та будь-яких засобів для існування, його матеріальний стан, після початку повномасштабної війни, не дозволяв сплачувати аліменти на дитину у зв`язку з відсутністю доходів.

Разом з цим, жодних доказів таких доводів представника відповідача матеріали справи не містять, а відтак суд не приймає до уваги такі доводи. Також, в ході розгляду справи відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочення по сплаті аліментів виникло не з його вини.

При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Коментовані норми у своєму взаємозв`язку вказають, що максимальний розмір пені зменшується на розмір заходів примусового виконання, а саме штрафів, винесених виконавцем в порядку ч. 14 ст. 71 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, постановами державного виконавця в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3 на відповідача накладено три штрафи на користь позивача, а саме: 04 вересня 2023 року державний виконавець Дарницького ВДВС в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3 виніс постанову про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 66 221,21 грн.; постановою від 27.07.2020 року на відповідача накладено штраф у розмірі 40 482,84 грн. та постановою від 18.04.2022 року - в розмірі 47 984,36 грн.

З розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, вбачається, що у відповідності до положень ст. 196 СК України, позивачем здійснено розрахунок неустойки (пені), розмір якої становить 351 547,29 грн.

При цьому, враховуючи те, що постановами державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на відповідача на користь позивача накладено штрафи в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені на суму штрафів зокрема у розмірі 154 668,41 грн. (40 482,84 + 47 984,36+66 221,21).

Беручи до уваги наведене та те, що заборгованість по аліментним зобов`язанням виникла саме з вини відповідача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми пені за прострочення сплати аліментів, а саме у розмірі 196 878,88 грн.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1 968,79 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 180, 196 СК України, стст. 4, 12-13, 78-81, 133, 141, 223, 258, 259, 264, 265, 268, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини за період з 25 квітня 2017 року по 26 грудня 2023 року в розмірі 196 878,88 грн.

В задоволені решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 1 968,79 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ: КОЛЕСНИК О.М.