Справа № 199/3460/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Якименко Л.Г., ознайомившись з матеріалом за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання недійсним та скасування акту, визнання бездіяльності та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання недійсним та скасування акту, визнання бездіяльності та стягнення моральної шкоди.

Відповідно до п.2) ч.3 ст.177 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Крім цього, п.10) ч.3 ст.177 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, при поданні позовної заяви до суду, позивачем порушені вищезазначені вимоги ЦПК України.

Крім цього, всупереч вимог ч.4 ст.177 ЦПК України позивачем не надано до суду доказів сплати судового збору.

Позивач при зверненні з позовними вимогами до суду посилається на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються від майнового навантаження з метою захисту своїх порушених прав (частина третя стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/24672/15-ц від 19.06.2018 року.

Положеннями ст.ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону. Інших положень та випадків для їх застосування закон не містить.

Таким чином, споживачі звільнені від сплати судового збору за подання позову про відшкодування моральної шкоди тільки у разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем не надано обґрунтування завданої йому моральної шкоди саме як споживачу послуг, виходячи з положень ст.ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а прохальна частина позову містить: стягнення з Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» на користь позивача 900 000 грн. моральної шкоди, заподіяної діями та бездіяльністю щодо порушення прав, свобод і законних інтересів споживача ОСОБА_2 .

Оскільки посилання на вказану норму ЗУ «Про захист прав споживачів» йдеться виключно задля несплати судового збору, тому позивач не звільнений від сплати судового збору відповідності до положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Також слід зазначити, що пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в Листі ВАСУ від 01.01.2015 року, зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від такого.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц.

Окрім цього, у постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі № 638/6060/18 (провадження № 61-2657св/19) зверталася увага, що для застосування статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» має бути встановлено, що позов пов`язаний з порушенням прав споживача.

Отже, для застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п.п. 3, 18 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Тобто Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Пунктами 3, 17, 22 частини першої статті Закону України «Про захист прав споживачів» визначені терміні в такому значенні:

виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги;

послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;

споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Таким чином, правовідносини відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», виникають на підставі таких умов: 1) замовлення споживачем послуг, 2) виконавець надає послугу на підставі договору.

Однією з вимог позивача є визнання бездіяльності старшого майстра Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» ОСОБА_3 , що не охоплюється та не регламентується положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» враховуючи, що між ними (позивачем та фізичною особою ОСОБА_3 ) не укладалися будь-які договори (у позові відсутня дана інформація).

Крім цього, позивач при заявлені позовних вимог про визнання бездіяльності старшого майстра Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» ОСОБА_3 , не зазначає його відповідачем.

Відповідно ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 також просить визнати недійсним та скасувати Акт №1177, що не охоплюється та не регламентується положеннями Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, за вищевказані позовні вимоги має справлятися судовий збір.

Розміри ставок судового збору визначені у частині другій статті четвертої Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди ставка судового збору становить 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 900000,00 грн.

Крім цього, позовна заява містить дві вимоги немайнового характеру, за які відповідно до Закону України "Про судовий збір" також має бути сплачений судовий збір.

Враховуючи зазначене, позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 13500,00 гривень (за вимогу про стягнення моральної шкоди) та 2422,40 гривень (за дві вимоги немайнового характеру).

Суд звертає увагу позивача, що згідно ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За таких обставин судовий збір підлягає сплаті у порядку та розмірах, встановлених законом.

Судовий збір за подачу позову, заяви до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська сплачується за такими реквізитами:

Отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/АНД р/ 22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувачаUA0004627

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська (назва суду, де розглядається справа)

З урахуванням вищевказаного, вважаю необхідним залишити дану позовну заяву без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків, з метою приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання недійсним та скасування акту, визнання бездіяльності та стягнення моральної шкоди, залишити без руху і надати позивачу строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали, для усунення вказаних недоліків.

У разі не усунення недоліків у строк, встановлений судом, заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Г.Якименко