справа № 619/2022/23
провадження № 2/619/7/25
РІШЕННЯ

іменем України

28 березня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Жорняк О.М., за участю секретаря судового засідання Молотко А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 619/2022/23,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: Ладуренко Алла Олександрівна,

відповідач: ОСОБА_2 ,

представник відповідача: ОСОБА_3 ,

вимоги заяви:про стягнення грошових коштів

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь аванс за попереднім договором купівля-продажу у розмірі 560000,00 грн, 3 % річних у розмірі 55049,00 грн, інфляційні витрати у розмірі 258103,54 грн. У обґрунтування позову зазначено, що 17 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір від 17.08.2018 посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Макушевою Н.В. та зареєстрований в реєстрі №936. Згідно п.1 Договору, Сторони зобов`язуються в порядку і на умовах, встановлених Попереднім договором, у строк до 17.00 години 17.08.2019 року укласти договір купівлі продажу, за яким майбутній продавець зобов`язується продати Майбутньому покупцю, належну йому частку 31/100 у праві спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу має бути укладений та нотаріально посвідчений не пізніше 17.00 години 17.08.2019 року приватними нотаріусами Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н.В. або ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до п.2. Договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору, Майбутній покупець до підписання цього договору передав Майбутньому продавцю забезпечувальний платіж в сумі 560 000, 00 гривень. Станом на 09.11.2021 року Майбутній Продавець не з`явилась до нотаріусів, та не виконала своїх обов`язків щодо продажу будинку.З метою мирного урегулювання позивачем було направлено на адресу відповідача претензію щодо виконання грошового зобов`язання від 09.11.2021. Відповіді станом на день подачі позовної заяви не надано. Станом на момент подачі позовної заяви сума авансу в розмірі 560 000 гривень 00 копійок не повернута. Таким чином, ураховуючи, що позивачем були використані всі можливі для нього заходи щодо повернення коштів, відповідач так і не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

13.06.2023 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив, відповідно до якого просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначила, що вважає позовну заяву необґрунтованою, недостовірною, оскільки всі обставини викладені позивачем є неправдивими. Пояснила, що до 17 серпня 2019 року позивач ніяким чином не висловлював бажання укласти основний договір купівлі-продажу раніше, тому 17 серпня 2019 року о 09 год 00 хв вона прибула до робочого місця нотаріусів за адресою: м.Харків, вул. Кооперативна, 30, як було зазначено умовами попереднього договору. Позивач до нотаріусів не з`явився, причини неявки нікому не повідомив. Після цього вона намагалася знайти позивача, однак він уникав спілкування, а 09.11.2021 отримала від позивача претензію з вимогою повернення коштів разом з відсотками за користування ними. Стороною позивача до позову не жодного доказу, що саме нею були порушені умови попереднього договору, і що саме вона не з`явилась на підписання основного договору, також не надано доказів, що позивач з`явився до нотаріусів для підписання основного договору. Крім того, зазначила, що 18.02.2022 у позивача сплив строк звернення до суду для захисту своїх прав.

29.06.2023 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначив, що оскільки, відповідно до попереднього договору забезпечувальний платіж у розмірі 560000,00 грн, що за угодою сторін еквівалентно 20000,00 дол США не має ознак завдатку, сплачена сума вважається авансом і підлягає поверненню незалежно з чиєї вини не було укладено основний договір. Відповідно до попереднього договору у позивача були відсутні обов`язки прибути до приватних нотаріусів, натомість відповідно до попереднього договору, договір купівлі-продажу мав бути укладений не пізніше 17 год 00 хв 17.08.2019. Крім того, відповідач не висловлював пропозиції щодо погодження ранішої дати та часу прибуття нотаріусів, а саме 09 год 00 хв 17.08.2019. Що стосується строків позовної давності, то з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022. Таким чином, позивачем не пропущено строків звернення до суду, оскільки на теперішній час строки позовної давності зупинені.

Ухвалою суду від 15.05.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті.

Представник позивачки Ладуренко А.О. у судове засідання не з`явилася, надіславши в системі «Електронний суд» заяву, у якій просить здійснити розгляд справи без участі сторони позивача, на підставі матеріалів вказаної цивільної справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_3 надавши до канцелярії суду заяву, у якій просить здійснити розгляд справи без його участі, у позовних вимогах відмовити в повному обсязі.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів.

Судом встановлено, що з 17 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір від 17.08.2018 посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Макушевою Н.В. та зареєстрований в реєстрі №936.

Згідно п.1 Договору, Сторони зобов`язуються в порядку і на умовах, встановлених Попереднім договором, у строк до 17.00 години 17.08.2019 року укласти договір купівлі продажу, за яким майбутній продавець зобов`язується продати Майбутньому покупцю, належну йому частку 31/100 у праві спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу має бути укладений та нотаріально посвідчений не пізніше 17.00 години 17.08.2019 року приватними нотаріусами Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н.В. або ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.2. Договору, на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору, Майбутній покупець до підписання цього договору передав Майбутньому продавцю забезпечувальний платіж в сумі 560 000, 00 гривень, що за згодою сторін еквівалентно 20000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день укладення цього договору.

З метою мирного урегулювання позивачем було направлено на адресу відповідача претензію щодо виконання грошового зобов`язання від 09.11.2021.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань.

За правилами ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами ст. 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Згідно з положеннями ст. ст. 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Відповідно до частини першої ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума у розмірі 560 000,00 грн, станом на день укладення Попереднього договору є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком.

Отже, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 560 000, 00 грн сплаченого ним авансу.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом України у постановах від 13.02.2013 у справі № 6-176цс12 та від 04.08.2021 у справі №61-1015ск20.

Посилання відповідача на те, що саме з вини позивача сторони не уклали основний договір, а тому позивач втратив право вимагати повернення коштів, є безпідставними, оскільки сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, законом встановлено розмір процентів за прострочення виконання зобов`язання на рівні 3 % річних, а також обов`язок боржника відшкодувати інфляційні збитки за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши наданий стороною позивача розрахунок, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача за невиконання грошового зобов`язання 3 % річних у розмірі 55049,00 грн., та інфляційних втрат у розмірі 258103,54 грн.

Враховуючи викладене, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аванс за попереднім договором кошти купівля-продажу у розмірі 560000,00 грн; 3% річних у розмірі 55049,00 грн; інфляційні втрати у розмірі 258103.54 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 7235,73 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя О. М. Жорняк