Номер провадження: 22-ц/813/3428/25
Справа № 499/995/24
Головуючий у першій інстанції Тимчук Р. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без участі учасників справи, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хроменкова Володимира Сергійовича на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2024 року, ухваленого під головуванням судді Тимчука Р.М., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

встановив:

12.09.2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовні вимоги були обґрунтовані наступним.

30.09.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 76298946, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти.

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, а також Додаткову угоду № 20 від 27.02.2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року. Відповідно до умов вказаних договорів ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право грошової вимоги за кредитним договором №76298946.

16.05.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 09855-05/2023, який підписано електронним підписом позичальника.

22.10.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 29916-10/2023, який підписано електронним підписом позичальника.

29.04.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29042024, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитними договорами № 09855-05/2023 та № 29916-10/2023 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Внаслідок невиконання умов вищевказаних кредитних договорів, у ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 54 055,38 грн., а саме:

-за кредитним договором № 76298946 у розмірі 20088,88 грн., з яких: 6 400,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13 688,88 грн. заборгованість за відсотками;

-за кредитним договором № 098855-05/2023 у розмірі 16 641,50 грн., з яких: 3 341,50 заборгованість за тілом кредиту, 13 300,00 заборгованість за відсотками;

-за кредитним договором № 29916-10/2023 у розмірі 17 325,00 грн., з яких 3000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14 325 грн. заборгованість за відсотками.

Рішенням Іванівськогорайонного суду Одеської області від 25.11.2024 року позовні вимоги ТОВ«ФК «ЄАПБ» були задоволенні.

Стягнуто заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 54 055,38 грн., а також судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Хроменков В.С. ставить питання про скасування рішення Іванівського районного суду Одеської області від 25.11.2024 року в частинні стягнення відсотків за користування кредитними коштами, ухвалення в цій частині нового судового рішення про відмову у позові в цій частині, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.112-115).

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість (а.с.135-141).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 20.03.2025 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, а саме: 20.03.2025 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.01.2025 року (а.с.130-131), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.132-134).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи кредитну заборгованість, у тому числі заборгованість за відсотками, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог (а.с.91-100).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).

Звертаючись з позовом, ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підтвердження своїх вимог надав наступні докази:

- кредитний договір № 76298946 від 30.09.2023 року, укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , який передбачає також сплату відсотків за користування кредитними коштами;

- кредитний договір № 09855-05/2023 від 16.05.2023 року, укладений між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , який у тому числі, передбачає сплату відсотків;

- паспорт споживчого кредиту №09855-05/2023, підписаний позичальником, який також передбачає сплату відсотків за користування кредитними коштами;

- кредитний договір № 29916-10/2023 від 22.10.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , який також передбачає сплату відсотків за користування кредитними коштами;

- паспорт споживчого кредиту № 29916-10/2023, підписаний позичальником, який також передбачає сплату відсотків за користування кредитними коштами;

- договір факторингу № 14/06/21, а також Додаткову угоду № 20 від 27.02.2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, укладених між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», та відповідно до умов яких до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 76298946;

- договір факторингу № 29042024 від 29.04.2024 року, укладений між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитними договорами № 09855-05/2023 та 29916-10/2023, перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.11-14, 23-28, 30-32, 34-39, 41-43, 45-47).

Крім того, позивачем було надано розрахунки заборгованості за вказаними кредитними договорами, згідно яких загальний розмір заборгованості складає 54 055,38 грн., у тому числі заборгованість за відсотками у розмірі 41 313,88 грн. (а.с.17, 33, 44).

Таким чином, враховуючи, що матеріали справи містять належні докази того, що під час підписання кредитних договорів ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування, у тому числі з умовами про сплату відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог також в частині стягнення відсотків.

При цьому слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, зазначені обставини свідчать про те, що підписуючи вищезазначені кредитні договори, позичальник погодився з усіма умовами договорів, у тому числі зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у зазначеному розмірі.

У встановленому законом порядку кредитні договори позичальником спростовані не були та є дійсними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у зв`язку із скрутним фінансовим становищем апелянт не має можливості своєчасно сплачувати заборгованість за кредитними договорами, не приймаються до уваги, оскільки в сенсі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції. Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хроменков Володимир Сергійович, залишити без задоволення.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова