Провадження № 2/752/2412/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 березня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Машкевич К.В., за участю секретаря - Зінченко Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства »Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 128 731, 98 грн. страхового відшкодування.

Посилається в позові на те, що 01 жовтня 2019 року між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «ОТП Лізінг» був укладений Генеральний договір страхування наземного транспорту №1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2.

Додатковою угодою №1094/21-Т/Ц2/4582 від 01 червня 2021 року товариство взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки«Mitsubishi L», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно інформації з бази МТСБУ 06 вересня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки Mitsubishi L», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ОТП Лізінг», під керуванням ОСОБА_2 , та мотоцикла марки «KEEWAY», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року винним у дорожньо-транспортній пригоді визнаний відповідач.

Провадження в справі було закрито в зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, що можливо лише в разі наявності вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до рахунку СТО № VSK0157607 від 15 листопада 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Mitsubishi L», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 128 731, 98 грн.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту ПрАТ`СК`Арсенал Страхвання» було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження.

Відповідно до Звіту №9440 від 7 листопада 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 179 011, 22 грн.

Відповідно до умов договору страхування платіжним дорученнм № 73441300 від 16 грудня 2021 року страхувальнику було відшкодовано 128 731, 98 грн.

Факт проведення ремонту автомобіля підтверджується Актом виконаних робіт № ARМ0114206 від 29 грудня 2021 року ТОВ «Арма Моторс».

На момент дорожньо-ранспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була.

З урахуванням цього, просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований судом 26 вересня 2024 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

04 грудня 2024 року представник відповідача подав відзив, яким проти позову заперечує.

Посилаєтся на те, що вина відповідача в дорожньо-транспортні пригоді не є доведеною.

В порушення вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ТОВ "ОТП Лізинг" не зверталося до МТСБУ за отриманням відшкодування.

Відповідач не був повідомлений про розгляд щодо нього справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Оскільки вина відповідача не є доведеною, він не повинен відповідати за цим позовом.

Крім того, проаналізувавши вимоги пп. 33.1.4 п. 36.4. ст. 36, пп. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає, що потерпілому в ДТП потрібно було звернутися до МТСБУ з відповідним повідомленням про настання ДТП, проте з матеріалів справи цього не вбачається.

Таким чином, вважає, що проведення огляду пошкодженого КТЗ, здійснення виплати страхового відшкодування в межах лімітів поза межами встановлених законодавством процедур не може покласти на відповідача обов`язок щодо відшкодування виплаченого відшкодування, оскільки обов`язок щодо виплати суми страхового відшкодування потерпілому або іншій уповноваженій особі належить страховику винного у вчиненні ДТП, якщо сума страхового відшкодування не перевищує суми ліміту виплат МТСБУ.

Позивач здійснив виплату за власним бажанням, а тому відповідач такі кошти не повинен відшкодовувати.

06 грудня 2024 року представник позивача подав відповідь на відзив.

Зазначає, справа відносно відповідача за ст. 124 КУпАП була закрита за закінченнм строку накладення адміністративного стягнення.

Тобо, аналіз даної норми закону свідчить про те, що з цих підстав провадження в справі може бути закрито лише в разі наявності вини особи.

Закінчення строків на момент розгляду матеріалів не є реабілізуючою обставиною та не спростовує вини відповідача в ДТП.

Крім того, зазначив, що МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, яко вони можуть отримати страхове відшкодування від свого страховика за договором добровільного страхування.

При цому МТСБУ відшкодовує шкоду, яка не компенсована за договором добровільного страхування, якщо винуватець ДТП не застрахував свою відповідальність.

При виплаті страхувальнику страхового відшкодування позивач не набуває права звернення до МТСБУ за відшкудванням виплаченої суми.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.979 ЦК України ( в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.оговір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів.

За змістом ст.1 Закону України « Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст. 4 Закону страхування транспортного засобу належить до майнового страхування.

Статтею 8 Закону визначено, що страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За змістом ст. 9 Закону страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2019 року між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «ОТП Лізінг» був укладений Генеральний договір страхування наземного транспорту №1362/19-Т/ДГО/НС/Ц2.

Додатковою угодою №1094/21-Т/Ц2/4582 від 01 червня 2021 року ПРАТ»

«СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Mitsubishi L», д.н.з. НОМЕР_1 .

( а.с. 4 - 24 )

06 вересня 2021 року на Залізничному шосе в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки Mitsubishi L», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ОТП Лізінг», під керуванням ОСОБА_2 , та мотоцикла марки «KEEWAY», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року, наявною в Єдиному державному р реєстрі судових рішень, встановлено вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді.

Постановою суду встановлено, що відповідач, керуючи транспортним засобом Keeway, д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Києві, на вул. Залізничне шосе, 2А, під час руху не був уважним та не стежив за зміною дорожньої обстановки, виїхавши на смугу зустрічного руху, не переконався в безпечності маневру, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль Mitsubishi, державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 (водій ОСОБА_2 ), в результаті обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3(б), 11.3 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Провадження в справі було закрито в зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Встановлено також, що на момент дорожньо-ранспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була.

( а.с. 27 - 31 )

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне павопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Постановою суду відповідач визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді, обставини її вчинення в постанові приведено, зазначено, які пункти Правил дорожнього руху були допущені відповідачем, постанова судді не оскаржувалася і набрала законної сили.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, даних обставин не спростував.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

З огляду на це та викладене вище обгрунтування, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Відповідно до рахунку ТОВ Арма Моторс № НОМЕР_3 від 15 листопада 2021 року вартість відновлювального ремонту авомобіля марки Mitsubishi L», д.н.з. НОМЕР_1 складає 128 731, 98 грн.

Відповідно до умов договору страхування платіжним дорученнм № 72033 від 24 листопада 2021 року вказана сума позивачем була перерахована на рахунок ТОВ «Арма Моторс».

Факт проведення ремонту автомобіля підтверджується Актом виконаних робіт № ARМ0114206 від 29 грудня 2021 року.

( а.с. 47 - 53 )

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким же чином врегульовано дане питання і в ст. 27 Закону України «Про страхування».

Згідно із правовою позицією Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц згідно зі ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування`до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється.

У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

Такий перехід права вимоги є суброгацією.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відносини між сторонами регулюються саме правилами ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Позивач, як страховик потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику.

Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування потерпілій особі, до нього перейшло право вимоги (в порядку суброгації) до завдавача шкоди у деліктному зобов`язані у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем.

Враховуючи викладене вище, виплату позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП за умовами укладеного з ним договору добровільного страхування, яка мала місце з вини відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача .

Щодо приведених представником відповідача в відзиві заперечень, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Згідно зі ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Статтями 3 та 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також ст.ст.979, 980 ЦК України ( в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За змістом ст.ст.1, 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 981 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва поліса.

Згідно ст.11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до ст.41 п.41.1 пп.а), п.41.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування.

В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування.

З урахуванням цього, твердження представника відповідача в цій частині не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 979, 980, 981( в редакції Закону України № 435-IV), 993 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 133, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 128 731. 98 грн. страхового відшкодування та 3 028, 00 грн. судового збору.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», адреса: 03056, м.Київ, вул. Борщагівська, 154, ЄДРПОУ 3908322.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: невідомий.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В.Машкевич