Справа № 438/891/23
Провадження 2/438/24/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 березня 2025 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретаря Дівчур В.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ловінського Д.В., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Маймор А.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору Сектор «Служби у справах дітей» Східницької територіальної громади, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору Сектор «Служби у справах дітей» Східницької територіальної громади, про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

14.06.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2023р., справу визначено до розгляду судді Хемич О.Б.

В позові зазначила, що 17 червня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 20 липня 2018 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між нею та відповідачем розірвано. Причиною розпаду сім`ї є те, що між ними стало відсутнє порозуміння, втрачено почуття любові та поваги, а також була подружня зрада з боку відповідача. Питання про визначення місця проживання неповнолітніх дітей під час розірвання шлюбу не ставилося, оскільки вона не була не проти, щоб батько багато часу проводив із доньками. Після розірвання шлюбу відповідач перебував у стосунках з іншою жінкою, від якої в нього народилася ще одна дитина. На сьогодні у відповідача вже третя жінка, з якою він офіційно оформив стосунки. Після повномасштабного вторгнення російських військ в Україну вона з дітьми переїхала жити в смт. Східниця Дрогобицького району Львівської області. Позивачка не заперечувала щоб дівчата їздили до відповідача та мали можливість перебувати в батька вдома. Під час перебування дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в оселі відповідача його сімейні відносини справляли негативний вплив на дітей. За дітьми ніхто не дивився, діти були недоглянуті, відповідач з ними не займався навчанням та вихованням. Діти почали висловлювати думки, що ніколи не вийдуть заміж, тому що бачать негативний приклад у сім`ї відповідача. Тому, вона заперечує проти тривалого перебування дітей з відповідачем, але не проти щоб відповідач приїжджав та бачився з дітьми. Однак відповідач не хоче приїжджати до дітей, та погрожує, якщо приїде то забере дітей до себе. Оскільки вона з відповідачем проживають окремо, та не можуть дійти згоди, з ким мають проживати їх малолітні діти, вона звернулася до відділу-служби у справах дітей Східницької територіальної громади із заявою про визначення місця проживання дітей з матір`ю. Доцільність проживання дітей з матір`ю підтверджується актом обстеження умов проживання від 21.02.2023; висновком практичного психолога за результатами психологічного дослідження від 05.06.2023. Відповідач на теперішній час повністю залишив дітей на позивачку, як батько належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дітей, не цікавиться їхнім життям, здоров`ям та розвитком, що свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Крім того, вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей, оскільки він повністю самоусунувся від виховання та утримання дітей.

Уточнивши позовні вимоги, позивачка просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі по 15 000 грн для кожної дитини щомісяця, але не менше ніж по 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 21.06.2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.07.2023 року змінено третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Бориславської міської ради, як орган опіки та піклування на сектор «Служби у справах дітей» Східницької територіальної громади, відкладено підготовче засідання.

01.08.2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Маймор А.В. надійшов відзив на позовну заяву в остання якому зазначила, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення, оскільки посилання позивачки про неможливість дійти згоди щодо проживання дітей не відповідає дійсності, оскільки після розірвання шлюбу, між ними була встановлена домовленість, що позивачка лишається проживати з дітьми у 4-х кімнатній квартирі, яка є їх спільною сумісною власністю. При цьому, діти проживають з матір`ю перший та третій тиждень місяця, а другий і четвертий тиждень проживають з батьком за місцем його проживання. Діти чудово відчували себе під час проживання з батьком, в них склалися прекрасні взаємовідносини з його дружиною, діти були доглянуті та нагодовані, вони займалися вивченням уроків, грали в розвиваючі ігри, відвідувати дитячі майданчики, театри, цирк, виставки, кінотеатри та інші заклади, з метою забезпечення їх фізичного, духовного та морального розвитку. Тому, твердження позивача про те, що тато не бере участі у вихованні дітей, не відповідає дійсним обставинам, і це добре відомо позивачу. Після повномасштабного вторгнення російських військ в Україну, а саме в березні 2022 року, відповідач з позивачем прийняли рішення, що для безпеки дітей буде краще виїхати їм на деякий час до Західної України. Після виїзду позивачки до смт. Східниця Дрогобицького району, він постійно залишався з дітьми на зв`язку, кожен день по декілька разів спілкувався з ними за допомогою відео та телефонного зв`язку, турбувався про їхній стан здоров`я, про те як навчаються, який у них настрій і тощо. Після отримання позову, відповідач був здивований викладеними в ньому обставинами і наміром позивачки встановити місце проживання дітей з нею в найманій кімнаті в смт. Східниця, в той час коли в м. Самар (м. Новомосковську) Дніпропетровської області стоїть порожня 4-х кімнатна квартира, де у дітей є свої особисті, облаштовані за їх потреби кімнати. В м. Новомосковську весь час було спокійно, все під контролем влади та правоохоронних органів, тому, вважає, що будь-які загрози життю та здоров`ю дітей відсутні. З наданим висновком психолога він також не погоджується, оскільки позивачка не розповіла про свої стосунки з іншими чоловіками, яких приводила додому ночувати, знайомити з дітьми, заради своїх втіх залишала дітей на ніч у няні, при цьому забирала мобільні телефони у дівчат, щоб вони не могли подзвонити татові. Також йому відомо, що проживаючі в Східниці, відповідачка часто залишає на тривалий термін дітей на свою матір та батька, які проживають разом із ними, бо їй потрібно виїжджати по особистим справам. Під час спілкування з доньками, вони розповідали, що їм не подобаються чоловіки мами і вони не бажають з ними проживати, що може і справило негативний вплив на свідомість дітей про сім`ю. Так як матір для дівчат являє собою модель рольової поведінки, за прикладом якої формуються риси характеру та ідеалу образу майбутньої жінки. Вважає, що повернення дівчат до власної оселі покращить їх психоемоційний стан. Під час проведення психологічного дослідження, думка дітей щодо місця їх проживання з одним із батьків з`ясована не була, що підтверджує необ`єктивність даного дослідження. Щодо стягнення аліментів, зазначає, що з грудня 2018 року ним здійснюється відрахування коштів на картковий рахунок відповідачки, а саме на утримання дітей та їх відпочинок, що підтверджується випискою з карткового рахунку Приват Банку, крім того, всі необхідні речі, які потрібні донькам, купує він і його батьки. Весь час він виконує свій батьківський обов`язок з урахуванням інтересів та побажань своїх дітей, весь час він працює та отримує додатковий дохід для того, щоб забезпечити дітям гідне існування, одяг, взуття, іграшки, відпочинок, необхідні для їхнього розвитку гаджети, щоб діти нічого не потребували. Починаючи з березня 2022 року по червень 2023 року, щомісячно він перераховував на утримання дітей 10 000 грн., що доказує суду про брехливе викладення обставин в позовній заяві позивачки. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

01.08.2023 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання батька. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що після виїзду відповідачки до смт. Східниця, він постійно залишався на зв`язку з дітьми, кожного дня спілкується з ними за допомогою відео та телефонного зв`язку, турбувався про стан їхнього здоров`я, про те, як вони навчаються, який у них настрій і тощо. Так, йому достовірно відомо, що відповідачка часто залишає дітей на своїх літніх матір і батька, які проживають разом з ними в смт. Східниця, бо їй потрібно виїжджати по особистим справам. Він весь час працює та отримує додатковий дохід для того, щоб забезпечити дітям гідне існування. Після отримання позову відповідачки, він з`ясував думку дітей, які повідомили йому, що мають бажання проживати разом з ним і дуже хочуть висловити свою думку з цього приводу в суді. На сьогоднішній день він офіційно працює лікарем стоматологом у КП «Новомосковській міській стоматологічній поліклініці» Новомосковської міської ради, має стабільний заробіток. Його дружина погоджується на проживання доньок разом з ними. Він проживає разом з матір`ю і дружиною у трикімнатній квартирі в м. Новомосковську, для дітей є окрема кімната, яка обладнана всім необхідним. Звертає увагу суду, що після повномасштабного вторгнення російських військ в Україну у м. Самар (м. Новомосковську) весь час було спокійно, все під контролем влади та правоохоронних органів. Місто, не дивлячись на військовий стан в країні, розвивається, інфраструктура міста працює стабільно, тому, вважає, що будь-якої загрози життю дітей під час проживання у м. Самар(м. Новомосковську) немає. Як батько він розуміє свій обов`язок приймати участь у вихованні дітей, а як людина, яка має почуття, має велике бажання виховувати доньок, спілкуватися з ними, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спільне проживання з дітьми спричинить шкоду, не існує, тому, просить зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.08.2023 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей. Об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, сектор «Служби у справах дітей» Східницької територіальної громади, як орган опіки та піклування про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей.

17.08.2023 року від позивачки ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій остання зазначила, що шлюб з відповідачем було розірвано через подружню зраду відповідача, тому відповідач залишив свою частку квартири їй і дітям та переконував, що не буде на неї претендувати, оскільки знайшов нову сім`ю і вважає, що вчинив «по совісті». У новій сім`ї у відповідача народився син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , його друга дружина ОСОБА_10 , дійсно, добре відносилася до доньок, за ними доглядала. Однак відповідач має хобі риболовлю і весь вільний час проводив на риболовлі і дітьми займалася виключно друга дружина, а відповідач дітьми не цікавився, як тоді так і зараз. У 2020 році відповідач залишив другу дружину ОСОБА_10 з грудною дитиною, знову через подружню зраду, та став проживати з іншою жінкою ОСОБА_11 , з якою відповідач у 2022 році одружився. Коли діти були у відповідача та його третьої дружини ОСОБА_11 , то за ними ніхто не доглядав, їсти їм не готували взагалі, а харчувалися вони виключно фастфудом. Відповідач часто залишав дітей своїй матері та їздив відпочивати та розважатися з молодою дружиною ОСОБА_11 . Така сама модель поведінки присутня і батькові відповідача, який через подружню зраду залишив матір відповідача і пішов до дружини на два роки молодшої від свого сина. Отже, така аморальна поведінка являється нормою для сім`ї відповідача, і як було зазначено у висновку психолога, негативно впливає на дітей, так як є психологічним насильством над дружиною. Твердження відповідача про те, що він турбується про стан здоров`я дітей не відповідає дійсності. Коли діти хворіли він жодного разу не зателефонував, жодних додаткових коштів на лікування не надсилав, з лікарем не спілкувався, що підтверджується довідкою сімейного лікаря, яка є у матеріалах справи. Відповідач офіційно працює та мав за останні півтора роки 36 діб відпустки, а також вихідні дні, але за весь цей час жодного разу до дітей так і не приїхав. Твердження про те, що у м. Новомосковську весь час спокійно та працюють усі навчальні заклади також не відповідає дійсності. Спочатку війни в місто Новомосковськ було три прямих влучання ракет -загинуло багато людей, крім того місто Новомосковськ знаходиться в 30 км від міста Дніпро, куди неодноразово були здійснені ракетні удари у житлові будинки, що спричинили загибелі багатьох людей. Відповідно до статистичної інформації з веб ресурсу Air-alarms.in.ua-Дніпропетровська область є на першому місці по кількості артилерійських обстрілів. У м. Новомосковськ у всіх навчальних закладах навчання здійснюється виключно онлайн з перервами на повітряні тривоги. Приватні школи не мають бомбосховища та навчають дітей лише з першого по четвертий клас, а старша донька ОСОБА_12 у вересні йде у п`ятий клас. Вона з дітьми проживає у смт. Східниці де діти відвідують державну школу в якій навчаються повний навчальний день. Навчаються на відмінно. Школа обладнана бомбосховищем, в якому продовжується навчання, навіть під час повітряної тривоги. Крім того діти відвідують гуртки з малювання, акробатики, фітнесу, часто відвідують бібліотеку. У дітей до березня 2022 року дійсно була няня, оскільки залишившись одною з двома дітьми їй доводилося важко працювати, щоб самій забезпечувати сім`ю. Відповідач до відзиву додає виписку з карткового рахунку, відповідно до якої з березня 2022 року по червень 2023 рік щомісячно перераховував аліменти на утримання дітей у розмірі 10 000,00 грн на місяць. Крім того вказує, що додатково дає кошти на речі одяг та взуття. Це підтверджує платоспроможність відповідача щодо можливості сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 15 000,00 грн на кожну дитину, тому, разом з відповіддю на відзив позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог.

17.08.2023 року від позивачки ОСОБА_1 надійшло клопотання про збільшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 18.10.2023 року прийнято заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою суду від 07.11.2023 року закрито підготовче провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: сектор «Служби у справах дітей» Східницької територіальної громади про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей. Справу призначено до судового розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Бориславського міського суду Львівської області від 11.12.2023 року №08, призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи, у зв`язку із закінченням строку відрядження судді Хемич О.Б. до Бориславського міського суду Львівської області.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2023 рок справу визначено до розгляду судді Пантелєєву Д.Г.

Ухвалою суду від 22.12.2023 року прийнято до провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: сектор «Служби у справах дітей» Східницької територіальної громади, як орган опіки та піклування про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою суду від 19.06.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача про повернення справи до стадії підготовчого провадження відмовлено.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Ловінський Д.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, наполягали на задоволенні позову. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 просили відмовити.

ОСОБА_1 суду пояснила, що сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дітей, аліменти відповідач перестав сплачувати після подачі позову, хоча має стабільний дохід від 100 тисяч гривень щомісяця, їй це достовірно відомо, оскільки вони колишні колеги по роботі. Надані ОСОБА_2 суду відомості щодо заробітку не відповідають дійсності. Діти протягом трьох років бачили тата три рази. У вересні він брав дітей на тиждень на відпочинок. Також пояснила, що вона не має на меті позбавити відповідача батьківських прав, однак м. Самар є прифронтовим, і з метою уникнення загрози життю і здоров`ю дітей, вона винаймає у смт. Східниця будинок, разом з ними ще проживають її батьки, у дітей з ними дружні стосунки. Діти ходять до школи, займаються англійською мовою, танцями, вокалом і плаванням. Відповідач зараз не проживає зі своєю другою дружиною, має іншу співмешканку, не спілкується зі своєю третьою дитиною від другого шлюбу. На кожну дитину вона щомісячно несе витрати в розмірі 30 тисяч гривень, в цю суму входить харчування, навчання, одяг, гуртки та інше. Відповідач веде гламурний спосіб життя, купує дорогі автомобілі, вона знає його доходи, оскільки вона також має дві стоматологічні клініки у м. Самар, яке відвідує раз на два місяці, діти в той час лишаються з її батьками. Відповідач регулярно спілкується з дітьми по відеозв`язку. Також вказала, що має коханого чоловіка у м. Самар, діти про це знають, у них склалися дружні відносини. Після закінчення воєнного стану вона повернеться з дітьми в м. Самар.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Маймор А.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, в задоволенні позову просили відмовити. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі, наполягали на його задоволенні.

Адвокат Маймор А.В. суду пояснила, що батько виконує свої батьківські обов`язки, утримує та виховує дітей, хоч і дистанційно. Місто ОСОБА_13 не перебуває у зоні бойових дій, діти дуже сумують за батьком. У дітей в м. Самар є все необхідне для комфортного проживання. Відповідач мешкає зі своєю матір`ю, працює повний робочий день, але в цей час діти можуть перебувати в школі або садочку, він буде це все оплачувати. Тому не існує жодних причин, які би перешкоджали дітям жити з батьком.

Від представника сектору «Служби у справах дітей» Східницької територіальної громадиПавлів Зоряни надійшла заява про розгляд справи без її участі, висновок органу опіки та піклування вже долучений до матеріалів справи. Проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечують. В судовому засіданні ОСОБА_14 підтримала висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Східницької селищної ради затверджений рішенням виконавчого комітету від 19.08.2024 р. №109.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У п.п.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.01.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

У ст. 160 СК України закріплено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Судом встановлено, що 17 червня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 487.

Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ( т.1 а.с.17-18).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.07.2018 року, яке набрало законної сили 20.08.2018 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (т.1 а.с.22).

Позивач ОСОБА_1 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мешкають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 21.02.2023, складеного посадовими особами відділу-служби у справах дітей Східницької територіальної громади, в якому зазначено, що ОСОБА_1 - мама, проживає з дочками ОСОБА_15 та ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання придатні для проживання дітей, велика кімната, санвузол, велике подвір`я. Для виховання та розвитку дітей створено такі умови: у дітей є іграшки, місце для навчання та саморозвитку, забезпечені одягом та взуттям. Стосунки, традиції сім`ї: стосунки дбайливі. Підтримують українські традиції (т.1 а.с.24).

Суду представлений висновок психолога за результатами психологічного дослідження №34 від 05.06.2023, згідно якого рекомендується, з метою збереження ментального здоров`я матері і доньок, запобігання виникненню в неповнолітніх дітей невротичних розладів і деформацій особистості, яка перебуває на стадії формування, визначити перевагу психологічної доцільності визначення місця проживання неповнолітніх доньок ОСОБА_6 і ОСОБА_16 на користь матері ОСОБА_1 (т.1 а.с.11-15).

Згідно представлених суду довідок Східницького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ рівнів від 26.05.2023 № 01-31/71 та № 01-31/72 батько, ОСОБА_2 , участі у вихованні дітей не бере: не відвідує батьківські збори та не зв`язується з класним керівником (т.1 а.с.21).

Згідно довідки від 26.05.2023, виданої сімейним лікарем ОСОБА_17 за медичною допомогою з приводу стану здоров`я дітей зверталась лише мати ( ОСОБА_1 ) бабуся ( ОСОБА_18 ) та дідусь ( ОСОБА_19 ). Батько ( ОСОБА_2 ) з приводу здоров`я дітей жодного разу не звертався (т.1 а.с.28).

Суду також представлена податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та виписки по рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 26.05.2023, з яких вбачається, що позивачка має стабільний дохід (т.1 а.с.29-31).

В наданій суду характеристиці ОСОБА_2 за місцем роботи від 04.08.2023р. №120, зазначено, що в серпні 2022 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду лікаря-стоматолога-ортопеда стоматологічного відділення №2 КП «Новомосковська міська стоматологічна поліклініка» Новомосковської міської ради. В роботі демонструє безвідповідальність, нехтує вимогами посадової інструкції та зауваженнями з боку керівництва закладу. Пояснює це тим, що має трьох дітей( які виховуються в інших сім`ях), порушує фінансову дисципліну, завжди ставить свої інтереси вище за все. Емоційно уразливий, морально не стійкий, схильний до інтриг та звинувачень всіх навколо у своїх недоліках. У разі намірів притягнути його до відповідальності, не етично згадує впливових осіб міста, демонструє ніби то їх наближене особисте ставлення. За останні пів року демонструє найнижчі показники у роботі. Відповідальній особі з військового обліку відмовився надавати адресу за якою мешкає (т.1 а.с.160).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 року в справі «М.С. проти України» суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 14.02.2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що тлумачення ч.1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 року в справі № 402/428/16-ц, Верховного Суду від 02.12.2020 року в справі № 180/1954/19, від 13.11.2020 року в справі № 760/6835/18, від 09.11.2020 року в справі № 753/9433/17, від 02.11.2020 року в справі № 552/2947/19, від 24.04.2019 року в справі № 300/908/17, від 12.09.2023 року в справі № 213/2822/21.

У постанові Верховного Суду від 23.09.2021 року в справі № 223/306/20 (провадження № 61-9005св21) зазначено, що «міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах».

Суду представлений висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Східницької селищної ради затверджений рішенням виконавчого комітету від 19.08.2024р. №109, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 за її місцем проживання ( т.2 а.с.13-15)

Судом було вжито заходів щодо з`ясування думки малолітніх дітей в судовому засіданні 10.02.2025 року. ОСОБА_5 не виявила бажання спілкуватися з судом. ОСОБА_20 суду пояснила, що вона хоче жити в м. Самар з мамою і татом однією сім`єю, також вказала, що з татом в неї дуже добрі стосунки.

Таким чином, судом встановлена прихильність дітей до обох батьків, діти мають добрі стосунки з татом та будь-які перешкоди для їх спілкування відсутні.

Однак, керуючись якнайкращими інтересами малолітніх дітей, беручи до уваги обставини цієї справи, та враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця їх проживання та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, суд приходить до переконання про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю.

До вказаного переконання суд приходить на підставі того, що на даний час м. Самар Дніпропетровської області, де мешкає відповідач ОСОБА_2 , знаходиться в безпосередній близькості від зони інтенсивних бойових дій, вказаний факт є загальновідомим. Виходячи з необхідності усунення будь-яких загроз життю та здоров`ю малолітніх дітей, суд не вбачає можливим визначити їх місце проживання з батьком в м. Самар.

Крім того, суд враховує вік дітей, їх стать, періоди психологічного та фізіологічного розвитку, та вважає, що дівчата мають виховуватися під опікою матері, у колі родичів. Умови проживання дітей у смт. Східниці є задовільними і достатніми для повноцінного життя та навчання.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі по 15 000 грн. на утримання кожної дитини щомісяця, суд зазначає наступне:

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 СК України кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до принципів ст.4,7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків.

ОСОБА_2 надав суду Довідку від 02.11.2023 року, в якій вказано, що він працює у ФОП ОСОБА_21 з 01.11.2023 року, на даний момент займає посаду лікаря-стоматолога-ортопеда, з режимом роботи - повний робочий день, з окладом 6700 грн. на місяць згідно штатного розкладу, з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу (т.1 а.с.240).

З наданої суду виписки з АТ КБ «Приват Банк» щодо переказу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, вбачається, що в період з 30.06.2022 року по 30.06.2023р. він переказував аліменти на утримання дітей в розмірі 10 000 грн. щомісяця (т.1 а.с.83-87).

Від другого шлюбу ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1 а.с.133).

Суду представлена копія Витягу про реєстрацію обтяжень рухомого майна №29231180 від 11.08.2023 року в якому вказано, що ОСОБА_2 уклав договір фінансового лізингу 28.04.2023 на суму 660 000 грн., та придбав автомобіль Ford Mustang (т.1 а.с.167,187).

Крім того, суду представлена копія договору купівлі-продажу транспортного засобу від 17.08.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 придбав автомобіль марки INFINITI модель QX 7, вартість т.з. складає 650 000 грн. (т.1 а.с.207-208).

З наданої суду копії договору дарування грошей від 14.04.2023 року вбачається, що ОСОБА_23 подарувала ОСОБА_2 гроші в сумі 350 000 тис. грн. (т.1 а.с.185-186).

Даючи оцінку зазначеним вище доказам, суд приходить до висновку, що фактичні доходи ОСОБА_2 значно перевищують його офіційні доходи, які він представив суду. Вказана обставина підтверджується тим, що він у 2023 році купив на своє ім`я два автомобілі, загальна вартість яких становить 1 310 000 грн., в той час як отримав в подарунок грошові кошти в сумі 350 000 грн.

Крім того, з наданої суду виписки щодо переказу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, вбачається, що він мав можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 10000 грн. щомісяця, що перевищує його офіційний щомісячний розмір доходів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 не представлено суду належних доказів в підтвердження неможливості ним сплачувати аліменти на утримання кожної дитини в розмірі 15 000 грн. щомісяця, тому задовольняє вимоги позивачки ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів в повному обсязі.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з суми сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп., а також на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн.20 коп.

Керуючись ст.ст.12,76-81,141,223,258,259,264-265,268,354,355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору Сектор «Служби у справах дітей» Східницької територіальної громади, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей- задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень на кожну дитину щомісяця, починаючи з 14.06.2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах стягнення суми платежу за один місяць.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору Сектор «Служби у справах дітей» Східницької територіальної громади, про визначення місця проживання дітей, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.04.2025 року.

Суддя Дмитро ПАНТЕЛЄЄВ