Справа № 336/247/24
Провадження №2/336/1212/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С., сторін: представника позивача адвоката Малишева О.В., представника відповідача адвоката Гірби О.С. (в режимі відеоконференцзв`язку)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом до суду, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Запорізької районної державної реєстрації Запорізької області Ткаліч вікторії Олегівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:61831026 від 25.11.2021, щодо державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок, літ. И-2, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, номер відомостей про речове право: 45258382), стягнути з відповідачки на свою користь судові витрати.

Ухвалою суду від 04.06.2024 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

13.12.2024 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідачка самостійно звернулась до державного реєстратора та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було внесено зміни щодо об`єкту речових прав житлового будинку літ. И-2 та з опису об`єкта було вилучено відомості про господарські будівлі та споруди домоволодіння, а тому вона не має наміру підтримувати заявлені позовні вимоги. Фактичний зміст зазначеної заяви свідчить про відмову позивачки від позову. Проте правовою підставою закриття провадження у справі вона вказала відсутність предмета спору. Крім того, просить суд стягнути з відповідачки витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 21 700,00 грн. у відповідності до ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

В судове засідання треті особи не з`явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Учасники процесу не заперечували проти продовження розгляду справи за відсутності третіх осіб, що у відповідності до ст. 223 ЦПК не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Представник позивача адвокат Малишев О.В. наполягав на задоволенні клопотання його довірительниці, яке було скеровано суду раніше про закриття провадження та стягнення з відповідача судових витрат, просив про його задоволення.

Представник відповідача адвокат Гірба О.С. підтримала клопотання в частині закриття провадження у справі, просила відмовити щодо задоволення вимог про стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу, оскільки посилання на норми ч. 3 ст. 142 ЦПК України у даному випадку не застосовуються.

Судом сторонам роз`яснено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Учасникам процесу наслідки закриття провадження зрозумілі, підстави для відмову у прийнятті відмови від позовних вимог у суду відсутні.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до обґрунтованого висновку про часткове задоволення клопотання.

Зі змісту клопотання позивачки вбачається, що відповідачка добровільно скасувала рішення державного реєстратора Запорізької районної державної реєстрації Запорізької області після пред`явлення позову, тому вважає, що відсутній предмет спору і провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо, відсутній предмет спору.

Суд звертає увагу на те, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем. Об`єктом цивільних правовідносин є матеріальні і нематеріальні блага, з приводу яких виникають цивільні правовідносини.

Предмет спору не є тотожним предмету позову, яким є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Предметом позову є позовні вимоги.

Поняття "юридичний спір" має тлумачитися широко, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), в якій зазначено, що поняття "спір про право" має розглядатися не суто технічно, йому варто надавати сутнісного, а не формального значення.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а отже, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. (Постанова Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

З матеріалів справи вбачається, що на час пред`явлення позову до суду і на час відкриття провадження у справі - предмет спору існував та був задоволений відповідачем вже після відкриття провадження у справі, тому суд закриває провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Фактичний зміст клопотання відповідачки свідчить про відмову позивача від позову унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, разом з тим правовою підставою закриття провадження у справі позивач вказав відсутність предмета спору, що є хибним посиланням на цю норму закону, тому підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відсутні.

Однак, п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Одночасно суд роз`яснює, що згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Щодо вимоги про повернення судового збору, то слід зазначити наступне.

Частиною 3 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц.

Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог (відповідно суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги, та перевіряти законність судових рішень лише в межах вимог заявлених у суді першої інстанції), а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що закриття провадження у справі з підстав відмови від позову (пункт 4 частини першої статті 255 ЦПК України) не є відповідно до частини 3 статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 142, 255, 258-260, 353, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності - закрити.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, не допускається.

В стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат - відмовити.

Ухвала в частині закриття провадження та відмови у стягненні судових витрат може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів із дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали суду.

Суддя: Н.С. Звєздова