Справа № 645/726/25
Провадження № 8/645/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова:

у складі головуючого - судді Федорової О.В.

за участю секретаря судового засідання Федоровської Д.І.

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , -

в с т а н о в и в:

03.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд судового наказу №645/726/25, провадження №2-н/645/198/25 за заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно.

В обґрунтування заяви зазначено, що Фрунзенським районним судом м. Харкова видано судовий наказ у справі № 645/726/25, яким з заявника на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки доход заявника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заявник вказує, що підставами для винесення судового наказу були неправдиві твердження стягувача про те, що він з 2017 року не бере участі в утриманні дитини. Данні твердження не відповідають дійсності, оскільки весь цей час заявник фінансово підтримував свою дитину в різних матеріальних розмірах, вони не мали конкретної фіксованої фінансової суми, але складалися, як із надання готівкових коштів так і переведення на картку, участь у фінансуванні поїздок в дитячі табори та відпочинки на морі та інші заходи. Частина коштів перераховувалась на картковий рахунок, який зареєстрований на його доньку ОСОБА_3 номер картки ( НОМЕР_1 ) в тих випадках, коли він не мав змоги особисто побачити дитину, через постійні і систематичні обмеження в їхньому спілкуванні з боку стягувача. Частина коштів надавалась в готівковій формі. Заявник наголосив, що остання фінансова допомога, яка була надана ним ОСОБА_3 : в лютому 2025 року переказ на картку суми 1600,00 грн та 2700,00 грн., грудні 2024 року перед новим 2025 роком готівковими коштами в розмірі еквівалент 100 доларів США. Також за 2024 рік надавались як готівкові кошти на суму приблизно 10000-12000 грн., так і здійснювались перекази на карту на суму приблизно 28000,00-30000,00 грн. (підтверджується квитанціями, які додаються). Заявник зазначає, що в 2024 році ним оплачувався відпочинок дитини в Болгарії на суму 17000,00 гривень. Також, заявник вказує, що і надалі планує надавати фінансову допомогу, як це і робив і ніколи не відмовлявся це робити, тому будь -які законні підстави для примусового стягнення з нього коштів були відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути виданий лише у разі, якщо вимога є безспірною. У даному випадку факт фінансової підтримки дитини з боку заявника повністю спростовує доводи стягувача, що спростовує безспірність вимог стягувача. Крім того на момент винесення судового наказу стягвачем не було повідомлено суду про наявність у заявника іншої дитини 26.06.2020 року народження від другого шлюбу, про що стягувач була обізнана, але приховала дану інформацію, що є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до норм діючого законодавства України. Наявність другої дитини є суттєвою зміною сімейного стану, що впливає на фінансові зобов`язання заявника. Частина 5 статті 183 Сімейного кодексу України встановлює, що у випадку, коли у платника аліментів є двоє дітей, загальна сума аліментів має становити 1/3 його доходу, що означає, що на кожну дитину повинно припадати 16,5% від доходу. Згідно з чинним законодавством України, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років станом на 2025 рік становить 3 196 грн. Відповідно, мінімальний розмір аліментів становить 1 598 грн (50% від 3 196 грн). Таким чином, відповідно до діючого законодавства України, стягувач мав право вимагати на утримання дитини 16,5% від доходу, а не 25%. Отже, стягувач безпідставно просив суд стягнути аліменти, розмір яких склав 25%, а тому його вимоги є такими, що протирічать вимогам діючого законодавства. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить суд винести рішення, яким скасувати судовий наказ № 645/726/25 від 05.02.2025 року, винесений Фрунзенським районним судом м. Харкова, оскільки немає юридичних підстав для його існування так, як Боржник добровільно надає матеріальну підтримку дитині, обов`язок примусового стягнення аліментів не виникає. Також, просить визначити, що загальна сума аліментів на двох дітей становить 1/3 доходу заявника, відповідно до норм Сімейного кодексу України, а тому встановити новий порядок виплати аліментів шляхом їх зменшення до 16,5% його доходу у зв`язку із наявністю другої дитини. Покласти судовий збір в розмірі 302,00 гривень за наказним провадженням на (Заявника) Відповідача у зв`язку із реалізацію положення п. 9, ст.141 ЦПК України. Також, просить суд прийняти рішення про перехід до позовного провадження, що дозволить розглянути всі обставини детально, та звільнити його від сплати судового збору в позовному провадженні.

24.03.2025 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, в якому вона просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про перегляд судового наказу №645/726/25 за нововиявленими обставинами та залишити судовий наказ від 25.02.2025 року без змін. Так, у відзиві зазначено, що матеріальне утримання дитини є важливим обов`язком кожного з батьків, що регулюється положеннями законодавства. Водночас подеколи один з батьків може ухилятися від сплати аліментів на утримання власної дитини. Обидва батьки, незалежно від їхнього статусу чи місця проживання, несуть рівну відповідальність за добробут своєї дитини. Щодо підтримки доньки заявником ОСОБА_2 зазначила, що вона неодноразово зверталася до Заявника з проханням щомісячно перераховувати кошти на утримання доньки, однак, ОСОБА_1 завжди відповідав, що у нього немає такої можливості та відмовлявся надати копії своїх документів, що перешкоджало зверненню до суду. Остання спроба, з боку ОСОБА_2 , визначити спосіб виконання ОСОБА_1 обов`язку щодо утримання доньки, за домовленістю ніж ними, була у липні 2020 року, проте жодної домовленості щодо утримання дитини вони не досягли. До суду ОСОБА_2 не зверталася, і як наслідок, ОСОБА_1 не виконував жодних обов`язків щодо утримання доньки. Щодо фінансової допомоги, ОСОБА_2 вказує, що зазначені заявником суми не повністю відповідають дійсності, зокрема, готівкові кошті надані Заявником протягом 2024 року були надані лише у розмірі 100 доларів, у якості подарунка на Новий рік (поштовою посилкою); кошти на суму приблизно 10000-12000 гривень заявник не надавав, протягом 2024 року він зустрічався з донькою лише 1 раз на її день народження; перекази на картку здійснені на суму 25 000 гривень, з них: 3 000 подарунок на день народження, 1000 подарунок на ІНФОРМАЦІЯ_4 , 17 000 половина вартості поїздки на відпочинок у табір (Болгарія); у 2025 році 4 300 гривень (1600+2700) подарунок на день народження. Також стягувач зазначає, що надання зазначених коштів не мало систематичного характеру, не було достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; не враховувало стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Також стягувач зазначила, що не розпоряджалася цими коштами в інтересах дитини, оскільки не досягала з заявником згоди щодо способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину згідно ст. 181 СК України та дитина розпоряджалася зазначеними коштами на власний розсуд. Вказує, що ОСОБА_1 у заяві про перегляд судового наказу № 645/726/25 не зазначає ані про розмір своїх доходів, ані про наявність у нього рухомого чи нерухомого майна, ані про стан його здоров`я, який би перешкоджав виконанню обов`язків щодо утримання дитини тощо, та як наслідок не обґрунтовує цим зменшення розміру аліментів. Таким чином, взагалі не зрозуміло який розмір аліментів на утримання дитини відстоює ОСОБА_1 . Також, ОСОБА_2 зазначено, що вона жодним чином не перешкоджає спілкуванню дитини з батьком, однак ОСОБА_1 не проявляв ініціативу щодо спілкування з донькою, не цікавився здоров`ям дитини, успіхами у навчанні чи її особистими потребами і бажаннями, у зв`язку із чим не став для дитини близькою людиною, і вона не завжди виявляє самостійне бажання спілкуватись з ним. Щодо наявності у боржника ще однієї дитини, стягувачем вказано, що ситуація стягнення аліментів на двох дітей, СК України не встановлює фіксованого розподілу аліментів між дітьми. Частина 5 ст. 183 СК України дійсно передбачає, що аліменти на двох дітей складають 1/3 доходу платника, але не зазначає, що ця сума обов`язково ділиться порівну (по 16,5% на кожну дитину). Розподіл коштів може залежати від різних факторів, зокрема, від потреб кожної дитини чи рішення суду. Таким чином, Боржник не вважав за необхідне повідомити суду, що з 2024 року перебуває за межами України, а саме в Німеччині, де отримує як всім відомо з відкритих джерел досить високі соціальні виплати, будучи безробітним, в тому числі на свою другу дитину. В той же час, наголосила, що вона працює в м. Харкові в зоні активних постійних обстрілів, однак як мати, до цього часу знаходила можливість утримувати свою дитину без допомоги Боржника. Заявник свої зобов`язання по забезпеченню дитини виконував епізодично, зокрема, у вигляді привітань дитини на свята. Боржник має достатньо добрий рівень здоров`я щоб працювати в Україні або захищати державу в лавах ЗСУ та отримувати достойне грошове утримання, щоб забезпечувати всіх своїх дітей. Таким чином вважає, що судовий наказ у справі № 645/726/25 винесено з урахуванням норм законодавства, він є законним та обґрунтованим, і на думку ОСОБА_2 відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу №645/726/25 за нововиявленими обставинами.

24.03.2025 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив ОСОБА_2 , в якій зазначено, що відзив ОСОБА_2 містить численні логічні протиріччя, які свідчать про необґрунтованість її позиції. Так заявник вказує, що надавав фінансову підтримку доньці, що підтверджується доказами, і ці кошти використовувалися на її потреби, зокрема на відпочинок у Болгарії. Твердження ОСОБА_2 про невиконання ним обов`язків з утримання доньки є неправдивими, а її одноосібне визначення характеру наданих ним коштів за відсутності домовленостей між ними, на його думку, є маніпулятивним. Щодо спілкування з донькою, ОСОБА_1 вказує, що проявляв ініціативу, а ОСОБА_2 навмисно повертає факти проти нього та створює перешкоди у його спілкуванні з донькою. Щодо фінансового стану заявника, ОСОБА_2 не надала жодних доказів його доходів, натомість ігнорує надані ним документи про припинення підприємницької діяльності та його статус безробітного.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява заява про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, також додатково пояснив, що надає матеріальну допомогу добровільно, тому не існує жодних підстав для примусового стягнення аліментів. Зазначив, що в 2020 році в нього у другому шлюбі також народилась дитина, яку йому необхідно утримувати. В листопаді 2024 року ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність та з цього часу не отримує дохід. Зараз проживає у Німеччині, проте не має можливості перераховувати отриману ним соціальну допомогу в якості аліментів, оскільки це заборонено діючим законодавством цієї країни. Просив суд встановити мінімальний розмір аліментів у виді фіксованої суми, оскільки має лише мінімальну соціальну допомогу та зазначив, що оскільки на даний час не працює, та надавати таку допомогу, як надав до 2024 року не має можливості.

Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до такого.

Судом встановлено, що 05.02.2025 року Фрунзенським районним судом м. Харкова видано судовий наказ у справі №645/726/25, провадження №2-н/645/198/25, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, розмір аліментів не може бути меншим за розмір, визначений ч. 2 ст. 182 СК України та не більше розміру, визначеного п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, а саме з 04 лютого 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 302 грн. (триста дві гривні) 80 коп. в дохід держави.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2ст. 423 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Частиною четвертою статті 423 ЦПК України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом п. 1 ч. 1ст. 424 ЦПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Отже, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423, п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а строк звернення з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами починає відлік із дня, коли заявник дізнався або міг дізнатися про існування цих нововиявлених обставин, які йому не були відомі на час розгляду справи.

Відповідно до положень ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених Кодексом.

Вимогами статті 161 цього Кодексу передбачено, що судовий наказ може бути видано, заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частинами 1, 3ст. 167 цього Кодексу встановлено, що розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника та боржника.

Частиною 8 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків, а не на будь - кого одного з них.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий наказ Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.02.2025 року видано відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, а тому може бути переглянутий за нововиявленими обставинами.

Наведені заявником підстави, а саме те, що він добровільно періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини, що вимоги судового наказу є спірними, а також те що наразі заявник проживає у Німеччині та не працює, не є підставою для перегляду даного судового рішення за нововиявленими обставинами в розумінні глави 3 ЦПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що заявник просить переглянути судовий наказ шляхом встановлення фіксованої суми стягнених аліментів або 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3ст. 181 СК України).

Таким чином законодавець надає право змінювати спосіб стягнення аліментів виключно одержувачу аліментів у порядку позовного провадження.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним погіршенням матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Заявник має право звернутися до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів стягнутих за судовим наказом.

Суд позбавлений процесуальної можливості перейти із наказного провадження в позовне, як того просить заявник.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи наведені заявником підстави для задоволення заяви та вимоги законодавства, що обґрунтовують можливість її задоволення, суд вважає, що наведені у заяві підстави, не можуть вважатися нововиявленими обставинами у розумінні ст. 423 ЦПК України.

При цьому інших доводів, які б могли вплинути на скасування судом за нововиявленими обставинами судового наказу Фрунзенського районного суду м. Харкова, виданого 05.02.2025 року, заявник суду не надав, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Разом з тим, суд роз`яснює заявнику, що ним може бути обрано як спосіб захисту свого законного інтересу шляхом звернення до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів або ж з позовом про припинення стягнення аліментів в загальному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 423 - 429 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 02.04.2025 року.

Суддя О.В. Федорова