ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/7542/21 Номер провадження 22-ц/814/68/25Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар:Пєшков В.О.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Бардіна Іллі Сергійовича на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 17 травня 2023 року по справі за заявою представника ОСОБА_1 , адвоката Бардіна Іллі Сергійовича про розподіл судових витрат, стягнення витрат на професійну правничу допомогу, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року до Ленінського районного суду м.Харкова надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Бардіна Іллі Сергійовича про розподіл судових витрат, стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно якої ОСОБА_1 просив суд покласти судові витрати по справі на ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 66000,00 грн.

13.04.2023 року ухвалою Київського районного суду м.Полтави на підставі розпорядження Голови Верховного Суду України від 14.03.2022 року №7/00/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бардіна Іллі Сергійовича про розподіл судових витрат, стягнення витрат на професійну правничу допомогу прийнято до провадження.

У травні 2023 року до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Приображенського А.А. про відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу, оскільки дані витрати є неправомірно завищеними.

Ухвалою Київського районного суду міста Полтави від 17 травня 2023 року заяву задоволено частково.

Покладено судові витрати по справі на ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

В апеляційному порядку ухвалу оскаржив заявник ОСОБА_1 скарга мотивована тим , що на порушення права Апелянта на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції без жодного мотивування та обґрунтування на якій підставі на думку суду вартість адвокатських послуг за виконану роботу має складати лише 5000,00 грн., обмежившись загальними фразами що «на думку суду саме такий розмір компенсації буде справедливим та співвмірним» - зменшив суму відшкодування з 66000 грн. до 5000,00 грн.. Така позиція суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, викладеною без врахування висновків Верховного Суду у відповідних правовідносинах.

Скаржник вказує, що Рішенням Ради Адвокатів Харківської області № 13/1/7 від 21.07.2021 було затверджено Рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, відповідно до якого: - Розмір адвокатського гонорару за годину роботи становить 0.25 мінімальної заробітної плати на день оплати. Рекомендаціями встановлені наступні ціни на послуги, що надані Представником Позивача: - усна консультації з вивченням документів від 0.5 м.з.п. 3 350,00 грн.; - складання адвокатського запиту від 0.5 м.з.п. 3 350,00 грн.; - складання позовної заяви у провадженні щодо немайнових спорів від 3 м.з.п. 20 100,00 грн.; - участь у суді першої інстанції 3 м.з.п. + 0.5 м.з.п. за 1 судове засідання 20 100,00 грн + 3 350,00 грн..

Вказані підрахунки є мінімальними, та орієнтовними при визначенні розміру справедливої оплати роботи адвоката та на підставі яких можна встановити, що представник Апелянта визначив розмір свого гонорару менше за встановлені мінімуми з урахуванням складності цієї справи, принципи розумності та пропорційності.

У зв`язку із викладеним, скаржник посилаючись на практику Верховного Суду вказує, що судом першої інстанції безпідставно без належного обґрунтування відмовлено у стягненні витрат на правничу допомогу , незважаючи на надані заявником докази , обсяг адвокатських послуг та складність справи.

Апелянт просить , ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17.05.2023 в частині відмови у задоволенні заяви на суму 61000,00 грн., скасувати, та постановити нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 61000 грн. витрат на правничу допомогу. В решті Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17.05.2023 залишити без змін.

Від представника ОСОБА_2 , адвоката Приображенського А.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу , у якому останній посилаючись на обґрунтованість рішення суду першої інстанції просив залишити без змін ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17.05.2023.

Судовим розглядом встановлено, що в впровадженні Ленінського районного суду м.Харків перебувала скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

25 січня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовлено.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 надавав правничу допомогу адвокат Бардін І.С., що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 15.04.2021 року, додатковою угодою до договору про надання професійної правничої допомоги №б/н від 21.11.2021 року, актом виконаних робіт від 25.01.2022 року.

З Детального опису робіт виконаних адвокатом пов`язаних зі скаргою, яка розглядалася в межах справи №642/7542/21 від 25.01.2022 року та акту виконаних робіт від 25.01.2022 року вбачається, що адвокатом Бардіним І.С. надано ОСОБА_1 послуги професійної правничої допомоги, вартість яких становить 66000,00 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення у справі,суд першої інстанції виходив з того, що співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами буде сума в розмірі 5 000 грн. Заявлена сума витрат на правничу допомогу у розмірі 66 000 грн. є не співмірною зі складністю справи та часом витрачиним на правничу допомогу.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

За нормами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення в разі не вирішення судом питання про судові витрати.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно вимог ч. ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

До заяви про розподіл та стягнення судових витрат по справі, позивачем приєднано договір про надання правової допомоги, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 21.11.2021 з узгодженням погодинної вартості, акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги.

Так, з детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатами, та здійснених ними витрат, необхідних для надання професійної правничої допомоги, вбачається, що адвокатом були надані слідуючі послуги: Вивчення та правовий аналіз наданих Клієнтом документів , консультування клієнта щодо перспектив та порядку оскарження боржнком постанови виконавця із роз`ясненням процесуальних строків та орієнтовно необхідного часу, який знадобиться для отримання можливого позитивного результату 6 000 грн; Надання послуг за фіксованою вартістю : ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження 4 000 грн; підготовка однієї заяви про ознайомлення із матеріалами судової справи - 2 000 грн; ознайомлення із матеріалами судової справи 4 000 грн; підготовка пояснень на скаргу боржника 40 000 грн; взяття участі одного адвоката у судових засіданнях 10 000 грн.

Відповідачем подано до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, в якій заявник вважає розмір заявленої правової допомоги неспівмірним зі складністю справи, а також такими, що не відповідає критеріям реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Так, беручи до уваги вищевказані заперечення представника ОСОБА_2 щодо завищеного розміру витрат, пов`язаних з оплатою послуг адвоката, а також проаналізувавши той факт, що адвокат Бардін І.С. не приймав особисту участь у судовому засіданні , справа перебувала в провадженні районного суду не більше трьох місяців , вказана категорія справ не є значно складними , з урахуванням положень ст. 137 ЦПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлений розмір понесених витрат на правову допомогу є завищеним.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на нескладність самої справи, тому дотримуючись загальних принципів справедливості, пропорційності та верховенства права, вважає, що судом було вірно визнано розмір відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., що буде відповідати положенням ст. 137 ЦПК України, а також принципам співмірності та пропорційності цивільного судочинства.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

Надаючи оцінку співмірності розміру понесених стороною витрат на адвоката з обсягом наданих ним послуг і виконаних робіт, суди, як правило, з`ясовують, які конкретно роботи (послуги) виконав (надав) адвокат. При цьому, суди враховують не лише, чи передбачено виконання цих робіт договором, але й чи відповідають вони критерію необхідності - чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання - чи вплинули вони на перебіг розгляду справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Бардіна Іллі Сергійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 17 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов