КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5096/21
Провадження № 2/488/118/25 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

27.03.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Волошиній Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна»

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», в обґрунтування якого вказав, що 10.06.2021 року близько 08 год. 20 хв. він рухався на електричному моноколесі у м. Миколаєві, по вул. Металургів, в районі будинку № 100, у напрямку від вул. Національної гвардії до вул. Академіка Рильського, по проїзній частині, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, у своїй смузі руху ближче до краю проїзної частини. У цей час у зустрічній смузі рухався автомобіль Chevrolet Conic з р/н НОМЕР_1 під керуванням відповідача по даній справі ОСОБА_2 , який в порушення Правил дорожнього руху, був неуважним, не врахував дорожню обстановку при зміні напрямку руху та не впевнився у безпеці свого руху і допустив зіткнення з електричним моноколесом «Inmotion» під керуванням позивача, який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок цієї ДТП позивач отримав тілесні ушкодження та був доставлений каретою швидкої медичної допомоги до лікарні, а належний йому транспортний засіб - електричне моноколесо отримало значні механічні ушкодження.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.09.2021 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Позивач зазначив, що внаслідок вказаної ДТП йому була спричинена матеріальна шкода у розмірі 20 550 грн., що виразилась у вартості ремонту електричного моноколеса «Inmotion», яке було пошкоджено у ДТП з вини ОСОБА_2 . Крім цього, позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилась у тому, що внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження та змушений був звертатися за медичною допомогою до лікарні, отримав важку психологічну травму і стрес, погіршилося його самопочуття та змінився звичний спосіб життя.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Chevrolet» Conic з р/н НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», до якої позивач звертався за страховим відшкодуванням. Проте на час звернення до суду страхове відшкодування від страхової компанії він не отримав.

Відповідач ОСОБА_2 також ухиляється від відшкодування завданих ним збитків.

Через вищевикладене та неможливість у позасудовому порядку отримати відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом, у якому просив:

-стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» у солідарному порядку, матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 20 550 грн.;

-стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та судові витрати у розмірі 908 грн. судового збору.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Від представника позивача адвоката Маркіна С.І. надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі, з підстав, що викладені у позовній заяві.

Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» подав відзив, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами розміру завданої йому матеріальної шкоди, а наданий ним акт технічного стану, на думку відповідача, не може підтверджувати витрати позивача на відновлення пошкодженого транспортного засобу. Також представником відповідача зазначено, що для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу позивача, було замовлено проведення звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, яке проводилось ТОВ «СЗУ Україна». За висновком звіту за № 16337, вартість матеріального збитку (з урахуванням ПДВ) склала 2 940,90 грн. Згідно полісу ОСЦПВ № АР530127, який був чинним на день ДТП, франшиза становить 2 600 грн., яку представник відповідача просив врахувати при вирішенні справи по суті. Крім цього, представник відповідача у відзиві просив слухати справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причини його неявки суду невідомі, про час та місце судового засідання повідомлявся неодноразово, своєчасно та належним чином.

Враховуючи те, що учасники справи були неодноразово та належним чином повідомлені про дату судових засідань, та мали достатньо часу для ознайомлення із матеріалами справи та для подання доказів, заявлення відповідних клопотань тощо, суд вважає можливим провести розгляд справи у їх відсутність, за наявними у ній доказами.

Ознайомившись із доводами сторін та письмовими доказами, наданими учасниками справи, суд прийшов до наступного висновку.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що 10.06.2021 року близько 08 год. 20 хв. у м. Миколаєві, по вул. Металургів, в районі будинку № 100, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Conic з р/н НОМЕР_1 , в порушення п.п. 2.3. б), 10.1., 13.1. ПДР України, був неуважний, не врахував дорожню обстановку, при зміні напрямку руху, не впевнився у безпеці свого руху та допустив зіткнення з електромоноколесом «Inmotion» під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був доставлений каретою швидкої медичної допомоги до лікарні.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.09.2021 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Вказане підтверджується копією вказаної постанови суду, яка наявна у матеріалах даної справи.

Відповідно до ч.ч. 4,6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України).

Перелік видів діяльності, що створює підвищену небезпеку, який наведений у ч. 1 ст. 1187 ЦК України, не є вичерпним (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Тлумачення ст. 1187 ЦК України свідчить, що джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди;

використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна;

для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Така правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 15.03.2023 року (справа № 127/5920/22).

За такого вбачається, що ДТП, учасниками якої були позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , є наслідком взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, якщо шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки самими їх володільцям, відшкодування шкоди відбувається за правилами частини першої статті 1188 ЦК України.

Так, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

У відносинах, що виникли із взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідальність будується на загальних умовах за принципом вини. Тобто у такому разі особою, яка зобов`язана відшкодувати завдану шкоду, є та особа, безпосередні дії якої призвели до виникнення в іншої особи збитків.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено судовим розглядом, безпосередніми діями винної в ДТП особи відповідача ОСОБА_2 , які полягають у порушенні ним п.п. 2.3. б), 10.1., 13.1. ПДР України під час керування транспортним засобом, що призвело до ДТП, позивачу було завдано шкоди.

Доказів, які б спростовували такі висновки суду і відповідно вину відповідача у ДТП, матеріали справи не містять.

При визначенні розміру матеріальної шкоди, завданої позивачеві, суд виходить із наступного. Так, зі змісту наявного у матеріалах справи звіту № 16337 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна, який виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , вбачається, що огляд пошкодженого майна позивача електро моноколеса «Inmotion» був проведений 11.12.2021 р. у присутності власника, тобто позивача по даній справі ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду було встановлено, що внаслідок ДТП пошкоджено:

-кришка ліва подряпини

-кришка права подряпини

-подушка права подряпини

-диск (мотор) колеса деформація

-підніжжя праве відсутнє

-кронштейн підніжки правої деформація, подряпини

-ручка подряпини

-кронштейн ручки подряпини, зірвано з кріплень

-штуцер камери деформація.

Також зазначено, що на час настання події предмет огляду був не новим і мав фізичний знос, і використовуючи шкалу експертних оцінок для визначення коефіцієнту фізичного зносу, було визнано фізичний стан задовільним, знос становить 20%.

За цим звітом, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого майна, становить 2 449 грн. (без урахування ПДВ), 2 940 грн. (з урахуванням ПДВ).

Акт огляду (дефектна відомість) підписана позивачем без зауважень.

В обґрунтування розміру матеріальної шкоди позивач посилався на акт технічного стану, доданий ним до позовної заяви (а.с. 17), у якому визначена вартість ремонту моно колеса, у розмірі 20 550 грн. Однак суд сприймає даний акт огляду критично і не може прийняти його до уваги, оскільки відображені у ньому деталі та необхідні роботи не узгоджуються з встановленими пошкодженнями, не характеризують стан пошкодженого майна до ДТП і після неї, не відображають фізичний знос транспортного засобу та інші

дані, необхідні для визначення розміру шкоди.

До того ж, відсутні відомості щодо наявності у осіб, які надавали цей акт, сертифікату оціночної діяльності, як це передбачено Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Так, в силу ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Суб`єктами оціночної діяльності є:

- суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону;

-органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі (ст. 5 Закону ) .

Проведення оцінки є обов`язковим у випадку, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом ( ст. 7 Закону).

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. (який був чинним на час ДТП), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону №1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Статтею 12 Закону № 1961-IV визначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Відповідно до ст. 26? Закону № 1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно наявного у справі страхового полісу серії АР № 5301027 цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», строк дії полісу з 27.02.2021 р. до 26.02.2022 р.; ліміт за шкоду, заподіяну майну - 130000 грн., ліміт за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260000 грн., франшиза складає 2 600 грн. Забезпеченим транспортним засобом за вказаним договором страхування виступає транспортний засіб марки «Chevrolet Conic» з р/н НОМЕР_1 .

Таким чином, ПрАТ «СК «Євроінс Україна», уклавши з відповідачем договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі.

При визначенні розміру матеріальної шкоди суд бере до уваги висновки звіту № 16337, за яким вартість матеріального збитку становить 2 940 грн. (з урахуванням ПДВ).

Разом із цим, суд не вбачає підстав для стягнення шкоди з відповідачів у солідарному порядку виходячи із того, що відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Діюче законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого, і їх цивільно-правова відповідальність має іншу правову природу.

З урахуванням викладеного і того, що визначений звітом № 16337 розмір матеріального збитку, завданого позивачеві, не перевищує ліміт відповідальності страховика, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача у відшкодування завданої йому матеріальної шкоди з відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» - 340 грн. (визначений у звіті розмір матеріального збитку - 2 940 грн. за вирахуванням встановленої франшизи - 2 600 грн.), а іншу частину у вигляді франшизи 2 600 грн. стягнути з відповідача ОСОБА_2 .

Щодо вимог позивача про відшкодування йому моральної шкоди, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України гарантоване право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пункт 3 ч.2 ст. 23 ЦК України встановлює, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Із врахуванням обставин справи суд приходить до висновку, що внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача, позивачеві була спричинена моральна шкода, яка виразилась у його душевних стражданнях, зміні звичного способу життя, яке виразилось у необхідності звертатись до медичної установи після ДТП, а також стражданнях через відмову відповідача в позасудовому порядку відшкодувати завдані ним збитки. З урахуванням вимог справедливості та розумності, суд вважає можливим визначити розмір моральної шкоди у розмірі - 2 000 гривень. Суд вважає необхідним стягнути ці кошти з відповідача ОСОБА_2 як з особи, винної у спричиненні моральної шкоди. Підстав для покладення відповідальності за моральну шкоду з відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна», позивач не довів.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути судові витрати пропорційно задоволених вимог, у розмірі 8 грн. 26 коп. з відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна», і 55 грн. 30 коп. з відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 2 600,00 грн. та у відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн., та судовий збір у розмірі 55 грн. 30 коп., а всього стягнути - 4 655,30 грн.

Стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 340,00 грн. та судовий збір у розмірі 8 грн. 26 коп., а всього стягнути 348 грн. 26 коп.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», 03150 м. Київ, вул. Велика Васильківська 102, .

Суддя Л.І. Селіщева