Провадження №: 2/336/1572/2025
Ухвала

іменем України

28 березня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Петренко Л.В., розглянувши матеріали справи №336/1038/25 (номер провадження 2/336/1572/25) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

31 січня 2025 року до суду звернулась позивач ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В.

05 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишено без руху та надано п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

27 березня 2025 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла позовна заява (уточнена), проте недоліки, зазначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху не усунені.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язанні виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

В ухвалі від 05 березня 2025 року було зокрема вказано, що відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Так, відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 28 ЦПК України встановлена підсудність справ за вибором позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

У позовній заяві, яка надійшла до суду 31 січня 2025 року, позивач посилається на ч.1 ст.27 ЦПК України, тобто позов пред`являє за зареєстрованим місце проживання відповідача, однак до позовної заяви докази щодо цієї обставин позивачем не надані суду.

В ухвалі суду від 05 березня 2025 року було зазначено, що на виконання запиту суду та вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України на адресу суду надійшла відповідь Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи відповідача, відповідно до якої місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в реєстрі територіальної громади м.Запоріжжя відсутня.

Крім того, відповідно до відповіді Міністерства соціальної політики України щодо надання відомостей з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, станом на 26.02.2025 року в ЄІБД ВПО стосовно ОСОБА_2 інформація відсутня.

Частина 9 ст.28 ЦПК України передбачає підсудність справ за вибором позивача, якщо позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві (уточненій) вказує, що останнє відоме місце проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , однак доказів щодо цієї обставини суду не надає.

Також зазначає, що після припинення шлюбних стосунків відповідач виїхав в м.Олексіївка, Білгородської області, росія, місце його фактичного проживання їй невідоме.

Водночас, в порушення вимог ч. 9 ст. 28 ЦПК України не зазначено місцезнаходження майна відповідача чи останнє відоме зареєстроване його місце проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Позивачу необхідно було надати суду докази щодо місця перебування або останнього місця реєстрації відповідача по справі, що на виконання ухвали суду від 05 березня 2025 року позивачем не виконано.

Крім того, в позовній заяві (уточненій) позивач вже посилається на вимоги ч.2 ст.28 ЦПК України, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них, однак доказів щодо цієї обставин позивачем не надані суду.

Як підставою звернення до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя позивачка зазначила, що оскільки вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , тому справа підсудна саме цьому суду, пославшись на положення ч. 2 ст. 28 ЦПК України, не вказавши при цьому, які саме підстави свідчать про те, що справа підсудна цьому суду.

Враховуючи, вимоги процесуального законодавства позивач зобов`язаний подати усі докази по справі разом із позовною заявою. Процесуальним законодавством встановлено чіткі рамки подачі доказів до суду, після чого суд не вправі приймати подані докази, оскільки буде порушено вимоги принципу змагальності.

Суд вбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України). Так саме на сторін покладено обов`язок цікавитись та слідкувати станом розгляду справи, а також дотримуватись процесуальних строків здійснення тих, чи інших процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заяви до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи, вимоги процесуального законодавства позивач зобов`язаний подати усі докази по справі разом із позовною заявою. Процесуальним законодавством встановлено чіткі рамки подачі доказів до суду, після чого суд не вправі приймати подані докази, оскільки буде порушено вимоги принципу змагальності.

В установлений строк позивачем зазначені в ухвалі недоліки не усунені, а тому позовна заява слід вважати неподаною і повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 185, 258-261, 272, 353, 354, 355 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: