справа № 465/4738/24
УХВАЛА

27 березня 2025 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, приватного виконавця Білого Андрія Миколайовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24 грудня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, який зареєстровано у реєстрі за № 49226 про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю на розгляд Залізничного районного суду м. Львова.

21.03.2025 матеріали позовної заяви надійшли на адресу суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу вказаної судової справи між суддями Залізничного районного суду

м. Львова матеріали справи передано для розгляду судді Гедз Б.М.

Перевіривши матеріали позовної заяви встановлено, що така не відповідає вимогам ст. 175-177 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Частина 5 статті 177 ЦПК України зобов`язує позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Позивач звертаючись до суду, у тексті позову зазначає, що оспорюваний ним виконавчий напис був вчинений на підставі Кредитного договору № 5237 від 06.01.2016, укладеного між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 . Про існування виконавчого напису дізнався лише після отримання постанови про арешт у межах виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису, копію оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, яку долучено до матеріалів позову отримав після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження.

Поруч з цим, суд звертає увагу на те, що до позовної заяви не додано оригіналу чи належним чином завіреної копії згаданого Кредитного договору, який і став підставою для вчинення оспорюваного позивачем виконавчого напису.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом, однак позивач у позові не зазначає про неможливість чи наявність у нього будь-яких перешкод чи труднощів у представленні суду кредитного договору, який є предметом оскаржуваного позивачем виконавчого напису.

Окрім цього, згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із вимогами Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору в справах немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання до суду цивільного позову немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1211,20 грн, однак, всупереч наведеним положенням закону, позивачем не додано до матеріалів позовної заяви доказів сплати ним судового збору при зверненні до суду.

Натомість позивач покликається, як на підставі для звільнення від сплати судового збору, на п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та долучив до матеріалів справи копію посвідчення серії НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14- 730цс19).

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19 та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №490/8128/17.

Аналогічна позиція викладена також в ухвалі Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі №700/301/20.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

З наведеного встановлено, що вказаний спір не відноситься до категорії справ, пов`язаних з порушенням прав позивача саме як учасника бойових дій, а відтак підстави для звільнення його від сплати судового збору за подання та розгляд позовної заяви вказаної категорії на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

У відповідності до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати позивачу строк п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для їх усунення.

Керуючись ст. ст. 177, 185 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, приватного виконавця Білого Андрія Миколайовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишити без руху.

Позивач має право протягом п`яти днів, з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху письмово усунути вказані недоліки.Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали у справі № 465/4738/24

Суддя: Б.М.Гедз