ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/526/25 Справа № 209/2807/23 Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційні скарги Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» та ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стребіж Анна Олегівна, на рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року в цивільній справі номер 209/2807/23 за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державне агентство України з управління зоною відчуження, про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року до Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державне агентство України з управління зоною відчуження, про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 30 листопада 2021 року наказом ДСП «Об`єднання «Радон» №533-к/тр ОСОБА_1 був поновлений на посаді директора Дніпровської міжобласної філії з 30 листопада 2021 року та визначено його робоче місце за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 24-Б.

01 грудня 2021 року ОСОБА_1 був попереджений про наступне звільнення з роботи 02.02.2022 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з приведенням структурних підрозділів та посад ДСП «Об`єднання «Радон» у відповідності до потреб виробництва, згідно з наказом ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.12.2021 року №11-к-од/тр «Про введення в дію штатного розпису» та скорочення посади, яку займав ОСОБА_1 . Станом на 02.02.2022 року звільнення ОСОБА_1 не відбулося та він продовжив працювати на посаді директора.

01 квітня 2022 року наказом ДСП «Об`єднання «Радон» №166-к/тр «Про призупинення дії трудових договорів на період дії воєнного стану» призупинено з 01 квітня 2022 року дію трудових договорів з працівниками, в тому числі і з ОСОБА_1

14.06.2022 року наказом ДСП «Об`єднання «Радон» №372-к/тр «Про внесення змін до наказу ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.04,2022 року №16б-к/тр» призупинено з 30 квітня 2022 року дію трудового договору з ОСОБА_1 .

Вказані накази позивач вважає незаконними у відповідності до ст. 13 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи, але ОСОБА_1 бажав, бажає та може виконувати роботу у м. Дніпро, де не ведуться активні бойові дії. При цьому, Дніпровська міжобласна філія ДСП «Об`єднання «Радон», як працювало, так і працює в звичному режимі, зі штатом працівників.

21.10.2022 року ОСОБА_1 вважаючи, що відсутні будь-які підстави для прийняття вищевказаних наказів звернувся до в.о. директора ДСП «Об`єднання «Радон» Наталії Куракової, на що 05.12.2022 року йому було повідомлено листом від 21.10.2022 року, що існують об`єктивні фактори під час військової агресії рф, тому призупинення трудового договору не можна вважати помилковою, чи упередженим ставленням.

27 березня 2023 року ОСОБА_1 був попереджений про наступне звільнення з роботи по закінченню 2-х місячного строку з моменту одержання попередження, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з приведенням структурних підрозділів та посад ДСП «Об`єднання «Радон» у відповідності до потреб виробництва, наказом ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.12.2021 року №11-к-од/тр «Про введення в дію штатного розпису та скорочення посади, яку займав ОСОБА_1

30 березня 2023 року на засіданні Комісії з організаційних питань щодо простою на підприємстві ДСП «Об`єднання «Радон» було прийнято рішення, яке оформлено протоколом №1, згідно з яким у зв`язку з введенням на території України правового режиму воєнного стану на підставі Указу Президента від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 22 лютого 2022 року підприємство позбавлене можливості ведення господарської діяльності у повному обсязі і, як наслідок, втрати частини прибутку ДСП «Об`єднання «Радон» та погіршення економічних показників діяльності підприємства. Також відбувається скорочення видатків коштів спеціального фонду державного бюджету оплати праці. Запропоновано керівнику підприємства оголосити простій не з вини працівників з 03 квітня 2023 року працівникам зазначених у службових записках керівників управління програмами і проектами та міжнародного співробітництва, Одеської міжобласної філії, Львівської міжобласної філії. Також запропоновано оголошення простою не з вини працівника з 03 квітня 2023 року працівникам, які перебувають поза діючим штатним розписом, ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю обставин, які спричинили зупинення функціональних обов`язків за посадами, що скорочені (відсутність посад в діючій організаційній структурі та штатному розписі, затвердженому розподілу обов`язків на підприємстві). Надано Акт з пропозиціями щодо встановлення простою керівнику підприємства для видання відповідного наказу.

30 березня 2023 року ДСП «Об`єднання «Радон» при складанні акту, затвердженого в.о. директора ДСП «Об`єднання «Радон» Валерієм Дудою, про встановлення простою, було зазначено: посада директора Дніпровської міжобласної філії на підставі наказу ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.12.2021 року №11-к-од/тр є позаштатною та підлягає наступному скороченню з дотриманням прав та інтересів працівників, відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до затвердженого Положення про Дніпровську міжобласну філію всі функціональні обов`язки щодо керування філією і прийняття управлінських рішень по філії покладено на головного інженера ДМФ, а також діючою організаційною структурою, штатним розписом та затвердженим розподілом обов`язків по підприємству. Таким чином, у зв`язку з функціональним розподілом посадових обов`язків за посадою директора Дніпровської міжобласної філії, покладення такого обсягу виконуваної роботи на ОСОБА_1 є їх дублюванням.

31 березня 2023 року наказом ДСП «Об`єднання «Радон» №182-к/тр «Про встановлення простою» було оголошено ОСОБА_1 про простій не з вини працівника з 03.04.2023 року на період дії правового режиму воєнного стану в України.

Вважає, що підстави простою вказані в тексті протоколу №1 засідання Комісії з організаційних питань щодо простою на підприємстві ДСП «Об`єднання «Радон» від 30.03.2023 року, Акту №4 від 30.03.2023 року «Про встановлення простою» ніякого відношення до введення воєнного стану в Україні не мають.

08.06.2023 року наказом ДСП «Об`єднання «Радон» №365-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнений з посади за скороченням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗПП України.

Вважає, що єдиною метою прийняття незаконних наказів від 01.04.2022 року №166-к/тр «Про зупинення дії трудових договорів на період дії воєнного стану»; від 14.06.2022 року №372-к/тр «Про внесення змін до наказу ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.04.2022 року №166-к/тр.; від 16.03.2023 року №139-к/тр «Про поновлення дії трудових договорів»; від 31.03.2023 року №182-к/тр «Про встановлення простою» було намагання відповідача в будь-який незаконний спосіб звільнити ОСОБА_1 . Оскільки на момент введення штатного розпису на підставі наказу від 01.12.2021 року №11-к-од/тр на посаду головного інженера Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» претендували дві особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , роботодавець зобов`язаний був провести порівняльний аналіз продуктивності їхньої праці і кваліфікації з метою визначення працівника, який має переважне право на залишення на роботі. Також зазначав, що звільнення позивача, яке відбулось 08.06.2023 року, не було проведено за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, що також є порушенням порядку звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» від 01.04.2022 року №166-к/тр «Про призупинення дії трудових договорів на період дії воєнного стану» в частині призупинення з 01 квітня 2022 року дії трудового договору з ОСОБА_1 , директором Дніпровської міжобласної філії; визнати незаконним та скасувати наказ Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» від 14.06.2022 року №372-к/тр «Про внесення змін до наказу ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.04.2022 року №166-к/тр; визнати незаконним та скасувати наказ Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» від 16.03.2023 року №139-к/тр «Про поновлення дії трудових договорів» в частині поновлення з 27 березня 2023 року дії трудового договору зі ОСОБА_1 , директором Дніпровської міжобласної філії; визнати незаконним та скасувати наказ Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» від 31.03.2023 року №182-к/тр «Про встановлення простою»; поновити з 01.04.2022 року дію трудового договору з ОСОБА_1 , директором Дніпровської міжобласної філії; стягнути з Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2022 року по день ухвалення рішення суду, визнати незаконним та скасувати наказ Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» від 08.06.2023 року №365-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 , директора Дніпровської міжобласної філії, у зв`язку з скороченням штату працівників на підставі пункту 1 ст. 40 КЗпП України»; поновити ОСОБА_1 на посаді директора Дніпровської міжобласної філії Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон»; стягнути з Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.06.2023 року по день ухвалення рішення суду, та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державне агентство України з управління зоною відчуження, про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ №182-к/тр від 31.03.2023 року, виданий Державним спеціалізованим підприємством «Об`єднання «Радон», про оголошення простою директору Дніпровської міжобласної філії ОСОБА_1 не з вини працівника.

Стягнуто з Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» на користь ОСОБА_1 різницю у заробітній платі за час простою за період з 03 квітня 2023 року по 08 червня 2023 року в сумі 64839,25 грн без врахування відповідних податків та інших обо`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору.

Із вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку не погодився позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стребіж А.О., подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.06.2024 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, в іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено на підставі недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

На думку позивача, суд першої інстанції повинен був встановити яка посада була скорочена. За функціональними правами та обов`язками фактично була скорочена посада головного інженера, тоді як посада директора лише змінила назву з директора на головного інженера (що підтверджується Статутом, Положенням про філію, посадовими інструкціями головного інженера та директора). Визначення наявності вакантних посад першочергово повинно було досліджуватися судом першої інстанції саме станом на 01.12.2021 року тобто станом на введення нового штатного розпису, а не станом на 27.03.2023 року.

Займана ОСОБА_1 посада директора Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» та передбачена новим штатним розписом посада - головного інженера Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» є однією і тією посадою зі зміною її назви та є рівноцінною посадою. Оскільки на момент введення штатного розпису на підставі наказу від 01.12.2021 року №11-к-од/тр на посаду головного інженера Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» претендували дві особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , роботодавець зобов`язаний був провести порівняльний аналіз продуктивності їхньої праці і кваліфікації з метою визначення працівника, який має переважне право на залишення на роботі.

На час попередження про звільнення 01.12.2021 року так і на час попередження про звільнення 27.03.2023 року (при одній і тій же підставі попередження наказ ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.12.2021 року №11-к-од/тр), ОСОБА_1 не було запропоновано посаду в Дніпровській міжобласній філії ДСП «Об`єднання «Радон», зокрема посаду головного інженера Дніпровської міжобласної філії, яка є рівноцінною посаді, яку він обіймав до зміни штатного розкладу.

Позовні вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є похідними вимогами від позовних вимог про поновлення на роботі, тому також підлягають задоволенню, при розгляді апеляційним судом даної апеляційної скарги.

Суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано вважав, що призупинення дії трудового договору з позивачем є законним, оскільки обставин неможливості відповідача у зв`язку з військовою агресією проти України надати позивачу роботу, а останньому її виконувати в цій справі не встановлено та не підтверджено належними доказами, що є безумовною підставою для скасування судового рішення в цій частині.

Від ДСП «Об`єднання «Радон» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому відповідач просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Посада головного інженера Дніпровської міжобласної філії не вводилася до нового штатного розпису Підприємства, зазначена посада існувала як до скорочення посади директора Дніпровської міжобласної філії так і після та не була вакантною. Позивач та його представник помилково вважають тотожними функціонал директора Дніпровської міжобласної філії та головного інженера філії. В головного інженера крім управлінсько-організаційних, наявні посадові обов`язки, які не міститься в посадові інструкції директора. Все вище перелічене підтверджує той факт, що відбулися скорочення штату та чисельності працівників, однозначне право на яке має підприємство.

Твердження, що «фактично була скорочена посада головного інженера, тоді як посада директора лише змінила назву з директора на головного інженера» не відповідає фактичним обставина справи, не підтверджується документально, тому не заслуговує на увагу.

Під час скорочення на підставі наказу ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.12.2021 року №11-к-од/тр скорочувались усі чотири посади директорів філій. Вважає, що передбачене статтею 42 КЗпП України переважне право позивача на залишення на роботі, у такій ситуації не повинно та не могло бути реалізоване. Такі правові висновки встановлені у постановах Верховного Суду у справі №676/1869/18-ц від 27.11.2019 року, постанові №757/32634/16-ц від 03.06.2020 року.

Для реалізації права працевлаштування ОСОБА_1 запропоновані вакантні посади на підприємстві, включаючи посади наявні в усіх філіях, від зайняття яких він відмовився. Посада головного інженера Дніпровської міжобласної філії не підлягала скороченню, не була вакантною, а тому ця посада не могла бути запропонована ОСОБА_1 .

Позивач не відвідував роботу, не заявляв про намір її виконувати, у визначені законом строки також не звернувся до суду за захистом своїх нібито порушених прав, що виключає задоволення позовних вимог. Оскарження позивачем відбулося тільки 18.05.2023 року, тобто після припинення дії наказу про призупинення дії трудового договору, коли трудовий договір був поновлений.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що апеляційна скарга позивача є безпідставною.

Із вказаним рішенням в частині задоволених позовних вимог не погодився відповідач ДСП «Об`єднання «Радон», просив апеляційний суд скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.06.2024 року в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін, судові витрати покласти на позивача.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконним та скасування наказу про встановлення простою, виплати відповідної суми ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Наказом від 31.03.2023 року №182-к/тр «Про встановлення простою» ОСОБА_1 оголошений простій з 03.04.2023 року на період дії правового режиму воєнного стану з виплатою заробітної плати 2/3 тарифної ставки (посадового окладу). Підставою для встановлення простою, крім зазначеного наказу, є Акт про встановлення простою №4 від 30.03.2023 року. Суд, не надав цим обставинам належної оцінки, його висновок звівся тільки до оцінки щодо індивідуального запровадження простою, тому вважає, що суд допустив неповне встановлення обставин справ в цій частині.

Відповідач вважає, що застосування постанови №100 є неможливим у випадку оплати простою. Відповідно до підпункту «л» пункту 1 постанови №100 порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується також у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Стаття 113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Норма законодавства про оплату праці відповідно до Порядку №100 у разі визнання незаконним простою відсутня, і отже і відсутні підстави для застосування такого Порядку.

На думку відповідача, суд може стягнути різницю між посадовим окладом, що визначений штатним розписом, та фактично виплаченими коштами за цей період.

Суд помилково встановив період простою, оскільки наказом від 31.03.2023 року №182-к/тр «Про встановлення простою» ОСОБА_1 оголошений простій з 03.04.2023 року, який був припинений 28.05.2023 року на підставі наказу №317-к/тр від 26.05.2023 року. Період з 25.05.2023 по 28.05.2023 період перебування ОСОБА_1 на лікарняному під час простою, протягом якого лікарняний не оплачувався. Таким чином, простій тривав 40 робочих днів.

До апеляційної скарги відповідачем додано витяг сайту Пенсійного фонду України щодо непрацездатності ОСОБА_1 . На думку відповідача, цей витяг не може вважатися новим доказом у справі, оскільки не доводить певних фактів, проте впливає на правильність розрахунку. Після поновлення дії трудового договору ОСОБА_1 здійснював трудову функцію, тому базою для розрахування середньої заробітної плати є період з лютого та березня 2023 року, відповідно до яких показники є іншими.

Від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стребіж А.О., надійшов відзив на апеляційну скаргу ДСП «Об`єднання «Радон», в якому позивач просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності передбачених ст. 34 КЗпП України підстав запровадження відповідачем персонально по відношенню до позивача простою, зокрема повної зупинки роботи підприємства або роботи окремих підрозділів, тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання незаконним та скасування наказу Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» від 31.03.2023 року №182-к/тр «Про встановлення простою» підлягає задоволенню.

Апелянтом, не наведено посилання на докази, які б свідчили про об`єктивну неможливість здійснення роботи позивачем саме через введення воєнного стану, адже робоче місце позивача м. Дніпро, яке не окуповане та на території якого не ведуться бойові дії.

Від Державного агентства України з управління зоною відчуження надійшов відзив на апеляційну скаргу ДСП «Об`єднання «Радон», в якому воно просило задовольнити апеляційну скаргу ДСП «Об`єднання «Радон» у повному обсязі.

Неможливість виконання ДСП «Об`єднання «Радон» та його філіями безперебійного функціонування не була «прихованим покаранням» позивача, а мала на меті збереження життя та здоров`я працівників ДСП «Об`єднання «Радон» та його філій.

У редакції Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яка діяла з 19.07.2022 року передбачено, що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України. Позовні вимоги щодо відшкодування заробітної плати не підлягають задоволенню, оскільки ДСП «Об`єднання «Радон» не є державою, що здійснює збройну агресію проти України.

У позовній заяві та інших процесуальних документах, які були подані позивачем, не зазначається, що позивач вимагав допустити до виконання ним обов`язків керівника філії саме дистанційно. А також те, що така вимога суперечить приписам постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2022 року №81 «Деякі питання організації роботи працівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки на період воєнного стану». Позивачем просто не береться до уваги та вимагається від суду ухвалення рішення, яке буде прямо суперечити нормам рішення Уряду. Зазначена постанова не скасована і діє станом на день направлення цього відзиву.

На думку третьої особи у справі суд першої інстанції вийшов за межі наданих йому повноважень, приймаючи рішення щодо визнання незаконним та скасування наказу №182-к/тр від 31.03.2023 року «Про встановлення простою», оскільки не було взято до уваги виробничі потреби ДСП «Об`єднання «Радон».

У судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Стребіж А.О. доводи апеляційної скарги позивача підтримали, просили її задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги відповідача просили відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» Косенко М.А. апеляційну скаргу позивача не визнав, вважав її необґрунтованою, доводи апеляційної скарги відповідача підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представники третьої особи Державного агентства України з управління зоною відчуження Тарасенко Н.В., Горбач О.С. доводи апеляційної скарги відповідача підтримали, апеляційну скаргу позивача вважали безпідставною.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням

норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки сторони оскаржують рішення як щодо незадоволеної так і задоволеної частин, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в повному обсязі.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що Державне спеціалізоване підприємство «Об`єднання «Радон» відповідно до п. 1.1 Статуту, затвердженого наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження від 17.02.2023 року №32-23, засновано на державній власності і належить до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження; створене з метою забезпечення реалізації інтересів держави у сфері поводження з радіоактивними відходами, а також техногенно-підсиленими джерелами природного походження, та для задоволення потреб населення, підприємств, установ та організацій будь-якої форми власності в послугах у сфері поводження з радіоактивними відходами та іншими техногенними відходами, здійснення господарської діяльності відповідно до законодавства, вдосконалення системи управління та координації у зазначених сферах (п.2.1 Статуту) (а.с. 67-77, том 1).

Відповідно до Положення про Дніпровську міжобласну філію, що затверджено наказом генерального директора ДСП «Об`єднання «Радон» від 07.10.2019 року №21, безпосереднє керівництво філією здійснював директор філії (а.с. 79-85, том 1).

Надалі Положення про Дніпровську міжобласну філію ДСП «Об`єднання «Радон» було змінене, затверджено нове Положення від 06.12.2021 року №240н-21, відповідно до якого безпосереднє керівництво філією здійснює головний інженер (а.с. 87-93, том 1).

Позивача ОСОБА_1 з 07.10.2019 року призначено на посаду директора Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон», що підтверджується наказом ДСП «Об`єднання «Радон» від 07.10.2019 року №46-к/тр (а.с. 78, том 1).

23 лютого 2021 року наказом ДСП «Об`єднання «Радон» прийнято ОСОБА_2 на посаду головного інженера з 24 лютого 2021 року (а.с. 112, том 1).

29 листопада 2021 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська у справі 209/431/21 визнано незаконним та скасовано наказ №29-К/тр від 22.01.2021 року ДСП «Об`єднання «Радон» «Про звільнення з роботи директора Дніпровської міжобласної філії ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» (а.с. 9-15зв, том 1).

30 листопада 2021 року наказом ДСП «Об`єднання «Радон» №533-к/тр ОСОБА_1 був поновлений на посаді директора Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» з 30 листопада 2021 року з визначенням робочого місця за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 24-Б (а.с. 16, том 1).

Наказом ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.12.2021 року №11-к-од/пр «Про введення в дію штатного розпису» затверджений новий штатний розпис (а.с. 95, 96-106, том 1).

01 грудня 2021 року ОСОБА_1 був попереджений про наступне звільнення з роботи 02.02.2022 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з приведенням структурних підрозділів та посад ДСП «Об`єднання «Радон» у відповідності до потреб виробництва, згідно з наказом ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.12.2021 року №11-к-од/тр «Про введення в дію штатного розпису» та скорочення посади, яку займав ОСОБА_1 (а.с. 16зв, том 1).

З довідки №1.1-1.11/1269-22 від 14.11.2022 року вбачається, що починаючи з 24.02.2022 року у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні ДСП «Об`єднання «Радон» не здійснювало перевезення радіоактивних матеріалів, у тому числі радіоактивних відходів, територією України у зв`язку з існуючою потенційною загрозою втрати контролю над радіоактивними матеріалами, що може призвести до радіаційної аварії (а.с. 121, том 1).

01 квітня 2022 року ДСП «Об`єднання «Радон» було прийнято наказ №166-к/тр «Про призупинення дії трудових договорів на період дії воєнного стану», яким було призупинено з 01 квітня 2022 року дію трудових договорів з деякими працівниками, у тому числі ОСОБА_1 (а.с. 17, том 1).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 31.01.2022 року по 01.03.2022 року, 02.03-

31.03.2022 року, 01.04-29.04.2022 року, 25.05.2023- 07.06.2023 року перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності (а.с. 111зв, 110зв, 109зв, том 1).

14.06.2022 року ДСП «Об`єднання «Радон» було прийнято наказ №372-к/тр від «Про внесення змін до наказу ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.04.2022 року №16б-к/тр», яким внесено зміни до наказу ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.04.2022 року №16б-к/тр та визначено строк призупинення дії трудового договору зі ОСОБА_1 з 30 квітня 2022 року, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 у період з 01.04.2022 року по 29.04.2022 року (а.с. 18, том 1).

16.03.2023 року наказом №139-к/тр ДСП «Об`єднання «Радон» «Про поновлення дії трудових договорів» було поновлено дію трудових договорів з 27 березня 2023 року з деякими працівниками, у тому числі із ОСОБА_1 (а.с. 20, том 1).

27 березня 2023 року ОСОБА_1 під особистий підпис отримав персональне попереджений про наступне звільнення з роботи по закінченню 2-х місячного строку з моменту одержання попередження, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з приведенням структурних підрозділів та посад ДСП «Об`єднання «Радон» у відповідності до потреб виробництва, наказом ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.12.2021 року №11-к-од/тр «Про введення в дію штатного розпису та скорочення посади, яку займав ОСОБА_1 . Також під особистий підпис йому було запропоновано перелік вакансій ДСП «Об`єднання «Радон» станом на 27.03.2023 року (а.с. 27, том 1).

31 березня 2023 року Державним спеціалізованим підприємством «Об`єднання «Радон» було прийнято наказ №182-к/тр «Про встановлення простою», яким оголошено ОСОБА_1 простій не з вини працівника з 03.04.2023 року на період дії правового режиму воєнного стану в Україні (а.с. 24, том 1).

26 травня 2023 року Державним спеціалізованим підприємством «Об`єднання «Радон» було прийнято наказ №317-к/тр, яким припинено ОСОБА_1 простій не з вини працівника (а.с. 94, том 1).

29.05.2023 року наказом ДСП «Об`єднання «Радон» від №331-к/тр у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю з 25.05.2023 року по 07.06.2023 року ОСОБА_1 дата його звільнення з посади директора Дніпровської міжобласної філії у зв`язку із скороченням штату працівників перенесена на 08.06.2023 року (а.с. 95, том 1).

З листа Первинної профспілкової організації ДСП «Об`єднання «Радон» від 12.05.2023 року №28-вих23 вбачається, що, відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» норми ст. 43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємства, установ та організацій, обраних до профспілкових органів. Директор Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» ОСОБА_1 не обраний до профспілкових органів ППО ДСП «Об`єднання «Радон» і не є членом ППО ДСП «Об`єднання «Радон» (а.с. 101, том 1).

Відповідно до листа Первинної профспілкової організації Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» від 11.05.2023 року №11/5-23вих ОСОБА_1 не є членом ППО Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон», ППО Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» не має заперечень, зауважень та надає погодження щодо звільнення та розірвання трудового договору за п. 1 т. 40 КЗпП України із ОСОБА_1 (а.с. 102 том 1).

08 червня 2023 року наказом ДСП «Об`єднання «Радон» №365-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 був звільнений з посади директора Дніпровської міжобласної філії за скороченням відповідно до п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України на підставі персонального попередження про наступне вивільнення від 27.03.2023 року, пункту 1 статті 40 КЗпП України, наказу ДСП «Об`єднання «Радон» від 29.05.2023 року №331-к/тр «Про перенесення дати звільнення ОСОБА_1 », листа погодження Державного агентства України з управління зоною відчуження від 31.05.2023 року №01-1550/9-23(а.с. 120, том 1).

До матеріалів справи долучено посадові інструкції директора Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» (затверджена 08.10.2019 року) та головного інженера (затверджена 07.12.2021 року) (а.с. 5-11, 12-21 том 3).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості в частині визнання незаконним та скасування наказу Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» від 31.03.2023 року №182-к/тр «Про встановлення простою» та стягнення з відповідача на користь позивача різниці у заробітній платі за час простою за період з 03 квітня 2023 року по 08 червня 2023 року та їх необґрунтованості в іншій частині.

Апеляційний суд вважає вказаний висновок суду першої інстанції правильним, виходячи з наступного.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на працю, включаючи можливість заробити собі на працю життя, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон №2136-IX ), яким визначені особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні, незалежних від форм власності, виду діяльності та галузевої діяльності. належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії військового стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим військового стану».

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», обмеження дії та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №2136-IX (у редакції станом на 01.04.2022 року) призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Наведена спеціальна норма права надає роботодавцю право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.

З 19 липня 2022 року статтю 13 Закону «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» викладено в новій (розширеній) редакції, у ч. 1 цієї статті дано більш розширене визначення поняттю призупинення дій трудового договору та вказано, що це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою та тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин. відповідати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Підставами для призупинення дії трудового договору відповідно до статті 13 Закону №2136-IX (у редакції, яка діяла станом на 01.04.2022 року) може бути не лише абсолютна непрацездатність підприємства через його руйнування чи руйнування частин його інфраструктури, а й інших, викликаних збройною агресією, фактичні та економічні чинники, які не забезпечують виконання робіт роботою, яку він виконував раніше, наприклад: скорочення замовлень чи обсягу послуг, які надаються підприємству, суттєве зниження доходів підприємства, неможливість виконання роботодавцем перед працівником зобов`язань з виплати заробітної плати та страхових вкладів тощо.

Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

При цьому, саме на керівництво підприємства встановлюються дискреційні повноваження щодо визначення переліку працівників з якими необхідно призупинити дії трудових договорів, із самостійним визначенням відповідних трудових критеріїв для цього (певні посади, які можуть бути незадіяні в умовах зміненої господарської діяльності; кваліфікація окремих працівників, наявна у них певних знань, навичок та умінь, допущення певними працівниками порушення трудового розпорядку тощо).

Припинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин, а Законом визначено, що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час припинення дій трудового договору в повному обсязі покладається на державу, що призводить до збройної агресії проти України.

Згідно зі статтею 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Тлумачення статті 34 КЗпП України свідчить про те, що обов`язковою підставою для введення простою на підприємстві є повна зупинка його роботи або роботи окремих підрозділів.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Таким чином, на підставі наведених норм права, можна зробити висновок, що простій може бути оголошений тільки у разі відсутності організаційних і технічних можливостей для виконання їх посадових обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Законом №889-УІІІ та Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не врегульоване питання простою на роботі, а тому такі питання врегульовані загальними нормами трудового законодавства - КЗпП України.

Згідно з положеннями п.1 ч. 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч. 1 статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Положення статті 42 КЗпП України щодо врахування переважного права на залишення на роботі, підлягають застосуванню, якщо відбувається часткове (не повне) скорочення рівнозначних (однотипних) посад, тобто частина посад скорочується, частина - ні, що дає можливість порівняти кваліфікацію та продуктивність праці працівників на рівнозначних (однотипних) посадах, які підлягають скороченню. У такому випадку переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам із урахування інших підстав, перелічених у частині другій статті 42 КЗпП України.

Отже, право на залишення на роботі, передбачене частиною першою статті 42 КЗпП України, враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад.

Згідно ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.

Згідно з частинами першою - третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Повідомлення має містити інформацію про заплановане масове вивільнення працівників, визначену частиною другою статті 49-4 цього Кодексу, та проведення консультацій з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). Повідомлення обов`язково подається виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику). У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій повідомлення надсилається спільному представницькому органу, утвореному ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу - виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику), що об`єднує більшість працівників цього підприємства (установи, організації).

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник, або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Оскільки обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Згідно ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

За змістом ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

За загальним правилом, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність скорочення штату та чисельності працівників, оскільки право визначати чисельність і штат працівників належить власнику або уповноваженому ним органу.

Судом встановлено, що Державне спеціалізоване підприємство «Об`єднання «Радон», відповідно до п. 1.1 Статуту, затвердженого наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження від 17.02.2023 року №32-23, засновано на державній власності і належить до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження; створене з метою забезпечення реалізації інтересів держави у сфері поводження з радіоактивними відходами, а також техногенно-підсиленими джерелами природного походження, та для задоволення потреб населення, підприємств, установ та організацій будь-якої форми власності в послугах у сфері поводження з радіоактивними відходами та іншими техногенними відходами, здійснення господарської діяльності відповідно до законодавства, вдосконалення системи управління та координації у зазначених сферах (п. 2.1 Статуту).

Відповідно до Положення про Дніпровську міжобласну філію, що затверджено наказом генерального директора ДСП «Об`єднання «Радон» від 07.10.2019 року №21, безпосереднє керівництво філією здійснював директор філії.

Надалі Положення про Дніпровську міжобласну філію ДСП «Об`єднання «Радон» було змінене, затверджено нове Положення від 06.12.2021 року №240н-21, відповідно до якого безпосереднє керівництво філією здійснює головний інженер.

З наказу ДСП «Об`єднання «Радон» від 07.10.2019 року №46-к/тр вбачається, що позивача ОСОБА_1 з 07.10.2019 року призначено на посаду директора Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон».

23 лютого 2021 року наказом ДСП «Об`єднання «Радон» прийнято ОСОБА_2 на посаду головного інженера з 24 лютого 2021 року.

29 листопада 2021 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська у справі 209/431/21 визнано незаконним та скасовано наказ №29-К/тр від 22.01.2021 року ДСП «Об`єднання «Радон» «Про звільнення з роботи директора Дніпровської міжобласної філії ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон».

30 листопада 2021 року наказом ДСП «Об`єднання «Радон» №533-к/тр ОСОБА_1 поновлений на посаді директора Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» з 30 листопада 2021 року з визначенням робочого місця за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 24-Б.

Наказом ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.12.2021 року №11-к-од/пр «Про введення в дію штатного розпису» затверджений новий штатний розпис.

01 грудня 2021 року ОСОБА_1 попереджений про наступне звільнення з роботи 02.02.2022 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з приведенням структурних підрозділів та посад ДСП «Об`єднання «Радон» у відповідності до потреб виробництва, згідно наказу ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.12.2021 року №11-к-од/тр «Про введення в дію штатного розпису» та

скорочення посади, яку займав ОСОБА_1 .

З довідки №1.1-1.11/1269-22 від 14.11.2022 року вбачається, що починаючи з 24.02.2022 року у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, ДСП «Об`єднання «Радон» не здійснювало перевезення радіоактивних матеріалів, у тому числі радіоактивних відходів, територією України у зв`язку з існуючою потенційною загрозою втрати контролю над радіоактивними матеріалами, що може призвести до радіаційної аварії.

01 квітня 2022 року ДСП «Об`єднання «Радон» прийнято наказ №166-к/тр «Про призупинення дії трудових договорів на період дії воєнного стану», яким було призупинено з 01 квітня 2022 року дію трудових договорів з деякими працівниками, у тому числі ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 у період з 31.01.2022 року по 01.03.2022 року, 02.03-31.03.2022 року, 01.04-29.04.2022 року, 25.05.2023 року - 07.06.2023 року відповідно до листків непрацездатності перебував на лікарняному.

14.06.2022 року ДСП «Об`єднання «Радон» прийнято наказ №372-к/тр від «Про внесення змін до наказу ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.04.2022 року №16б-к/тр», яким внесено зміни до наказу ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.04.2022 року №16б-к/тр та визначено строк призупинення дії трудового договору зі ОСОБА_1 з 30 квітня 2022 року через тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 у період з 01.04.2022 року по 29.04.2022 року.

16.03.2023 року наказом №139-к/тр ДСП «Об`єднання «Радон» «Про поновлення дії трудових договорів» поновлено дію трудових договорів з 27 березня 2023 року з деякими працівниками, у тому числі із ОСОБА_1

27 березня 2023 року ОСОБА_1 під особистий підпис отримав персональне попереджений про наступне звільнення з роботи по закінченню 2-х місячного строку з моменту одержання попередження, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з приведенням структурних підрозділів та посад ДСП «Об`єднання «Радон» у відповідності до потреб виробництва, наказом ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.12.2021 року №11-к-од/тр «Про введення в дію штатного розпису та скорочення посади, яку займав ОСОБА_1 . Також під особистий підпис йому запропоновано перелік вакансій ДСП «Об`єднання «Радон» станом на 27.03.2023 року.

31 березня 2023 року Державним спеціалізованим підприємством «Об`єднання «Радон» прийнято наказ №182-к/тр «Про встановлення простою», яким оголошено ОСОБА_1 простій не з вини працівника з 03.04.2023 року на період дії правового режиму воєнного стану в Україні.

26 травня 2023 року Державним спеціалізованим підприємством «Об`єднання «Радон» було прийнято наказ №317-к/тр, яким припинено ОСОБА_1 простій не з вини працівника.

ОСОБА_1 перебував у простої не з вини працівника у період з 03 квітня 2023 року по 08 червня 2023 року та отримав заробітну плату у розмірі 2/3 посадового окладу, що не заперечувалося позивачем у судовому засіданні.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності передбачених ст. 34 КЗпП України підстав запровадження відповідачем персонально по відношенню до позивача простою, зокрема повної зупинки роботи підприємства або роботи окремих підрозділів.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що простій для позивача тривав 49 робочих дня, в які не входять дні тимчасової непрацездатності та відпустки. Так, згідно з довідкою про розмір середньоденної заробітної плати від 12.04.2023 року №27 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 2991,71 грн. Відповідно до розрахункових листів позивача розмір його середньоденної заробітної плати у період простою становив 1668,46 грн, тому різниця у середньоденній зарплаті позивача становить 1323,25 грн. Таким чином, позивач недоотримав внаслідок встановлення йому простою за період з 03 квітня 2023 року по 08 червня 2023 року різницю у заробітній платі у розмірі 64839,25 грн (49 х 1323,25 = 64839,25 грн), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

29.05.2023 року наказом ДСП «Об`єднання «Радон» від №331-к/тр у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю з 25.05.2023 року по 07.06.2023 року ОСОБА_1 , дата його звільнення з посади директора Дніпровської міжобласної філії у зв`язку із скороченням штату працівників перенесена на 08.06.2023 року.

З листа Первинної профспілкової організації ДСП «Об`єднання «Радон» від 12.05.2023 року №28-вих23 вбачається, що відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», норми ст. 43 КЗпП України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємства, установ та організацій, обраних до профспілкових органів. Директор Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» ОСОБА_1 не обраний до профспілкових органів ППО ДСП «Об`єднання «Радон» і не є членом ППО ДСП «Об`єднання «Радон».

Відповідно до листа Первинної профспілкової організації Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» від 11.05.2023 року №11/5-23вих, ОСОБА_1 не є членом ППО Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон», ППО Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» не має заперечень, зауважень та надає погодження щодо звільнення та розірвання трудового договору за п.1 т.40 КЗпП України із ОСОБА_1

08 червня 2023 року наказом ДСП «Об`єднання «Радон» №365-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнений з посади директора Дніпровської міжобласної філії за скороченням відповідно до п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України на підставі персонального попередження про наступне вивільнення від 27.03.2023 року, пункту 1 статті 40 КЗпП України, наказу ДСП «Об`єднання «Радон» від 29.05.2023 року №331-к/тр «Про перенесення дати звільнення ОСОБА_1 », листа погодження Державного агентства України з управління зоною відчуження від 31.05.2023 року №01-1550/9-23.

До матеріалів справи долучено посадові інструкції директора Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» (затверджена 08.10.2019 року) та головного інженера (затверджена 07.12.2021 року).

З 01.12.2021 року у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі наказів ДСП «Об`єднання «Радон» від 01.12.2021 року №10к-од/тр «Про введення в дію організаційної структури та штатної чисельності», від 01.12.2021 року №11-к-од/тр «Про введення в дію штатного розпису», відбулося скорочення посади директора Дніпровської міжобласної філії, яку обіймав ОСОБА_1 .

Згідно з персональним попередженням позивач 27.03.2023 року попереджений за два місяці про наступне звільнення із займаної посади за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

ОСОБА_1 на виконання вимог статті 49-2 КЗпП України декілька разів було запропоновано наявні у період дії попередження про заплановане звільнення вакантні посади станом на 27.03.2023 року та станом на 08.06.2023 року, тобто роботодавець вживав заходи для працевлаштування ОСОБА_1 , однак позивач згоди на зайняття запропонованих йому посад не надав.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що попередження позивача від 01.12.2021 року про звільнення 02.02.2022 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке не відбулося, не впливає на незаконність його звільнення подальшому із дотриманням норм чинного законодавства.

За таких обставин, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» від 31.03.2023 року №182-к/тр «Про встановлення простою» та стягнення з відповідача на користь позивача різниці у заробітній платі за час простою за період з 03 квітня 2023 року по 08 червня 2023 року та їх необґрунтованості в іншій частині, оскільки право позивача на отримання заробітної плати було порушене відповідачем шляхом незаконного оголошення з 03 квітня 2023 року по 08 червня 2023 року (включно) простою, внаслідок якого позивач за цей період недоотримав різницю у заробітній платі у розмірі 64839, 25 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Довід апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність призупинення дії трудового договору з позивачем апеляційний суд вважає таким необґрунтованим, оскільки оскаржувані позивачем накази були прийняті роботодавцем (відповідачем) в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (у редакції, яка діяла станом на 01.04.2022 року), в умовах воєнного стану, у зв`язку із військовою агресією проти України, з урахуванням специфіки роботи підприємства, що очевидно впливало на безпечні й належні умови праці працівників підприємства, діяльність якого у період воєнного стану не може здійснюватися у повній мірі, за наявністю об`єктивної неможливості здійснення роботи позивачем через ведення воєнного стану, відсутністю організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи позивачем, при цьому порушення прав позивача судом не встановлено, оскільки трудові відносини з позивачем на той час не були припинені, увесь час за ним зберігалося робоче місце та посада. Позовні вимоги позивача про поновлення з ним з 01.04.2022 року дії трудового договору та стягнення з ДСП «Об`єднання «Радон» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2022 року, є похідними від заявлених позовних вимог щодо оскарження спірних наказів про призупинення та поновлення дії трудового договору, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення цих вимог без задоволення

Щодо доводу апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність його звільнення у зв`язку зі скороченням через збіг повноважень директора підприємства та головного інженера, апеляційний суд виходить з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України проведено відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки у відповідача дійсно мало місце скорочення штату працівників, позивач був належним чином попереджений. На підставі ст. 43 КЗпП України у період дії воєнного стану не потребує згоди профспілкових органів на його звільнення із займаної посади, оскільки він не був обраних до профспілкових органів. Тому відсутні підстави для визнання незаконним та скасування наказу ДСП «Об`єднання «Радон» від 08.06.2023 №365-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 , директора Дніпровської міжобласної філії у зв`язку з скороченням штату працівників на підставі пункту 1 ст. 40 КЗпП України» та поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон».

Перерозподіл посадових та функціональних обов`язків директора Дніпровської міжобласної філії ДСП «Об`єднання «Радон» з покладанням їх виконання на головного інженера не суперечить нормам Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», тому не є підставою для скасування оспорюваних позивачем наказів, окрім того на час звільнення позивача посада головного інженера не була вакантною.

Довід апеляційної скарги ДСП «Об`єднання «Радон» щодо скасування наказу про оголошення простою директору Дніпровської міжобласної філії ОСОБА_1 не з вини працівника та стягнення різниці у заробітній платі за час простою, апеляційний суд відхиляє, як необґрунтований, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності передбачених ст. 34 КЗпП України підстав запровадження відповідачем персонально по відношенню до позивача простою, зокрема повної зупинки роботи підприємства або роботи окремих підрозділів. Право позивача на отримання заробітної плати було порушено відповідачем шляхом незаконного оголошення з 03 квітня 2023 року по 08 червня 2023 року (включно) простою, тому ефективним способом захисту порушеного права буде зобов`язання відповідача виплатити позивачу різницю між отриманими ним сумами заробітної плати та сумами, які підлягали виплаті за час незаконного оголошення простою.

Інші, наведені в апеляційних скаргах доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке в повній мірі відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» та ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стребіж Анна Олегівна, залишити без задоволення, рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 червня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 24 березня 2025 року.

Судді: