Справа № 149/300/21
Провадження № 22-ц/801/558/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 рокуСправа № 149/300/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Медвецького С. К., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 149/300/21 за позовом Хмільницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне землекористування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30.12.2024, ухвалене у складі судді Войнаревич М. Г. в приміщенні суду в м. Хмільник, повний текст рішення складено 31.12.2024,

в с т а н о в и в :

12.02.2021 Хмільницька міська рада звернулась у суд з позовом (вх № 1481) до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне землекористування, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 збитки, які нанесенні місцевому бюджету Хмільницької міської ради внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 в сумі 749985,72 грн в річних частинах з кожного; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на користь Виконавчого комітету Хмільницької міської ради кошти, витрачені на сплату судового збору в сумі 11249,79 грн та інші судові витрати в рівних частинах з кожного /т. 1 а. с. 1-13/.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 17.10.2018 набули у спільну часткову власність по нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 5.10.2020 № 34, членами комісії з самоврядного контролю за використанням та охороною земель у місті Хмільнику було проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Під час обстеження комісія встановила: на земельній ділянці площею 8558, 0 кв. м у АДРЕСА_1 кадастровий номер :00:008:0244 знаходиться нерухоме майно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .. Майно розміщене на землях комунальної власності без належного оформлення правовстановлюючих документів на землю, плата за використання земельної ділянки не надходить.

Рішенням Виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 23.12.2020 № 14 затверджено акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, що стосується ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .. Листом від 28.12.2020 № 2719/01-19 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було повідомлено про нарахування їм збитків в розмірі 749985,72 грн., але жодної інформації чи коштів до Хмільницької міської ради не надходило. Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 набувши право власності на споруди та будівлі, не сплачували коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій знаходиться ці споруди та будівлі.

Сума коштів (749985,72 грн) за фактичне землекористування нарахована позивачем за період з 18.10.2018 (набуття спільної часткової власності відповідачами на нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 8558, 0 кв., кадастровий номер :00:008:0244) по 30.11.2020 (момент роботи комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам).

У добровільному порядку відповідачу кошти за фактичне землекористування не сплачують, що стало підставою для звернення у суд з позовом.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18.02.2021 накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в межам суми позовних вимог в розмірі 749985,72 грн /т. 1 а. с. 108/.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18.02.2021 відкрито загальне позовне правадження у справі /т. 1 а. с. 109/.

27.03.2022 відповідач по справі ОСОБА_3 померла /т. 2 а. с. 32-33/.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 5.04.2022 зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_3 /т. 2 а. с. 36/.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.03.2023 відновлено провадження у справі та витребувано інформацію про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 27.03.2022 /т. 2 а. с. 43/.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26.04.2023 задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Лучинської Л. П. належним чином завірену копію спадкової справи, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Хмільник Вінницької області /т. 2 а. с. 59/.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21.09.2023 зупинено провадження у справі № 149/300/21 на підставі клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мишковської Т. М. про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 149/1691/23 /т. 2 а. с. 121/.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13.06.2024 у справі № 149/300/21 відновлено провадження у справі за позовом Хмільницької міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне землекористування /т. 2 а. с. 123/.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29.10.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової ( оціночно-будівельної) експертизи відмовлено.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.11.2024 року заяву представника позивача задоволено . Замінено співвідповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_1 / т.2 а.с. 200/

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30.12.2024 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 збитки, які нанесені місцевому бюджету Хмільницької міської ради внаслідок неодержання нею доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 749985,72 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Виконавчого комітету Хмільницької міської ради судові витрати по оплаті судового збору в сумі 11249 грн. 79 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Мишковською Т. М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх № 905 від 22.01.2025), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог; стягнути з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 13449,75 грн /т.2 а. с. 234/.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_1 може відповідати за позовом лише в частині заявлених позовних вимог, оскільки в період з 18.10.2018 (момент набуття права власності) по 31.08.2020 був власником лише частки майна. Питання, що стосується частини вимог до померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , може вирішуватись виключно в межах спадкового майна, спадкоємцем якого є ОСОБА_1 ; відповідальність спадкоємця обмежена вартістю успадкованого майна. Позивачем не надано жодного доказу для підтвердження вартості успадкованого відповідачем майна, а в проведенні судової (оціночно-будівельної) експертизи судом відмовлено, тому і підстави для задоволення позову у частині померлої особи, спадкоємцем якої є ОСОБА_1 були відсутні; відповідач не користувався земельною ділянкою площею 8558,0 кв. м., оскільки в період з 18.10.2018 по 30.11.2020 він є власником лише частки майна, яке розташоване на земельній ділянці; земельна ділянка кадастровий номер :00:008:0244, площею 8558 кв. м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 не була відведена для обслуговування частки належного відповідачу нерухомого майна, а тому земельні правовідносини між сторонами стосовно забезпечення розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшого передання в оренду не виникали, відтак земельна ділянка не є сформованою як об`єкт цивільних прав під використання частки належного відповідачу на праві власності майна. Враховуючи наявність двох співвласників нерухомого майна необхідно було позивачу оформити правовстановлюючі документи для обох співвласників нерухомого майна з відповідним розрахунком площі земельної ділянки; відповідач не повинен нести тягар сплати завищеним коефіцієнтом лише через те, що у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки. Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної експертного дослідження з питань землеустрою, який підготовлено за заявою ОСОБА_1 , від 25.11.2024 № 137/10.20/2024, який підготовлено для суду, визначено, що цільове призначення земельної ділянки 02.09 «для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови». Суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у долученні зазначеного висновку експерта, оскільки інформація про цільове призначення земельної ділянки входить до предмета доказування у справі, оскільки від цього залежить проведення нормативної грошової оцінки і відповідно розрахунок збитків, які підлягають до стягнення.

3.02.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 1339) Хмільницької міської ради, в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

25.03.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшла заява (вх № 3383) Мишковської Т. М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю представника в іншому судовому зсіданні в Північному апеляційному господарському суді по справі № 910/17666/23. До заяви представником долучено роздруківку із сайту Судова влада, в якій зазначено, що справа № 910/17666/23 призначена до розгляду на 26.03.2025 на 12:00 год.

Ознайомившись із заявою (вх № 3383), колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання з огляду на встановлений частиною першою статті 371 ЦПК України строк розгляду апеляційної скарги (апеляційне провадження у справі відкрито 27.01.2025), клопотання представником відповідача про продовження строку розгляду справи відповідно до частини другої статті 371 ЦПК України не подано. Крім цього, представник відповідача не була позбавлена можливості взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції відповідно до положень статті 212 ЦПК України, враховуючи що дана справа призначена до розгляду на 26.03.2025 об 11:00 год., тобто дана справа і справа № 910/17666/23 призначені на різний час.

Представник позивача не з`явився до суду з невідомих причин. Про день та час розгляду справи позивач повідомлений своєчасно та належним чином.

У судове засідання учасники справи не з`явились повідомлялись належним чином про дату час і місце розгляду справи, про що свідчать наявні у справі рекомендовані повідомлення про вручення почтового відправлення, довідка про доставку електронного листа /т. 3 а. с. 23/.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції частково не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу споруди автостоянки 14.06.2000 ТОВ «Оптіум» продав, а підприємство «Іванов», в особі директора Іванова О.П., купив споруду-автостоянку, для збереження автомобілів індивідуальних власників, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,8739 га /т. 1 а. с. 71/.

Рішенням Третейського суду від 24.05.2006 у справі № 2-075/06 позовні вимоги ПП «Іванов» задоволено повністю. Визнано за ПП «Іванов» право власності на будівлю автостоянки для збереження автомобілів індивідуальних власників, придбану по договору купівлі-продажу автостоянки від 14.06.2000, що розташована по АДРЕСА_1 /т. 1 а. с. 72-73/.

Відповідно до копії договору оренди землі від 14.04.2005 ПП «Іванов» на підставі рішення 19 сесії Хмільницької міської ради 24 скликання від 21.10.2004 набуло право на оренду земельної ділянки 8559,0 кв. м. земель запасу міста, що знаходиться на території Хмільницької міської ради Вінницької області, а саме в АДРЕСА_1 для організації автостоянки. Договір укладався на 5 років строком до 1.11.2009, починаючи з дати його державної реєстрації /т. 1 а. с. 74-76/. Згідно з копією акта передачі та прийому земельної ділянки в натурі від 19.04.2005 передано в оренду ПП «Іванов» земельну ділянку площею 0,8558 га, розташовану по АДРЕСА_1 /т. 1 а. с. 77-78/.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.09.2018 по справі № 902/257/18 позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з ПП «Іванов» 613322 грн 33 коп за використання земельної ділянки, за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:008:0244 за період використання 2015-2017 рр. /т. 1 а. с. 41-44/.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 7.08.2020 ОСОБА_3 набула 17.10.2018 у спільну часткову власність частину будівлі автостоянки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування № 925 від 17.10.2018; ОСОБА_1 набув 17.10.2018 у спільну часткову власність частину будівлі автостоянки для збереження автомобілів індивідуальних власників. Опис : адміністративна будівля літ. А загальною площею 31,3 кв. м., склад літ Б, ангар літ В (незакінчене будівництво), склад літ. Г, склад літ. Д, склад літ. Ж, огорожа № 1, площадка для стоянки автомобілів з асфальтовим покриттям площею 0,63 га., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування № 925 від 17.10.2018 /т. 1 а. с. 16-18, 45/.

Рішенням Виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 250 від 2.07.2019 вирішено: 1. Затвердити акт про визначення розміру збитків, складений комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 7.05.2019 про нарахування ОСОБА_1 збитків в розмірі 68439,76 грн за використання земельної ділянки без відповідного оформлення правовстановлюючих документів, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , площею 8558,0 кв. м., кадастровий номер :00:008:0244; 2. ОСОБА_1 за використання земельної ділянки без відповідного оформлення правовстановлюючих документів, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 8558,0 кв. м., протягом одного місяця з дня прийняття цього рішення сплатити нараховану суму збитків в розмірі 68439,76 грн /т. 1 а. с. 46/.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 251 від 2.07.2019 вирішено: 1. Затвердити акт про визначення розміру збитків, складений комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 7.05.2019 про нарахування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 збитків в розмірі 190110,45 грн за використання земельної ділянки без відповідного оформлення правовстановлюючих документів, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , площею 8558,0 кв. м., кадастровий номер :00:008:0244; 2. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за використання земельної ділянки без відповідного оформлення правовстановлюючих документів, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 8558,0 кв. м., протягом одного місяця з дня прийняття цього рішення сплатити нараховану суму збитків в розмірі 190110,45 грн /т. 1 а. с. 29/.

Рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 252 від 2.07.2019 «Про затвердження акту комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам ПП «Іванов» вирішено : 1. Затвердити акт про визначення розміру збитків, складений комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 7.05.2019 про нарахування ПП «Іванов» збитків в розмірі 212923,71 грн за використання земельної ділянки без відповідного оформлення правовстановлюючих документів, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , площею 8558,0 кв. м., кадастровий номер :00:008:0244; 2. ПП «Іванов» за земельну ділянку, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , площею 8558,0 кв. м. протягом одного місяця з дня прийняття цього рішення сплатити нараховану суму збитків в розмірі 212923,71 грн /т. 1 а. с. 104-106/.

На аркуші справи 55 тома першого знаходиться лист від 07.08.2020 № 1335/01-20 Хмільницька міська рада, в якому вона просила землекористувачів звільнити земельну ділянку від власного нерухомого майна, що перебуває на землях комунальної форми власності /т. 1 а. с. 55/.

Рішенням 81 сесії Хмільницької міської ради 7 скликання від 15.09.2020 «Щодо земельної ділянки у АДРЕСА_1 » вирішено: 3. Надати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) у користування на умовах оренди земельну ділянку площею 0.8558 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:008:0244 (як власникам нерухомого майна відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності/довірчої власності: 28406631 від 17.10.2018); 4. Укласти з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) договір оренди землі строком на 5 (п`ять) років на земельну ділянку площею 0.8558 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:008:0244; 5. Встановити орендну плату в розмірі 353605,43 грн. (11786847,82x3%=353605,43 грн.), яка підлягає щорічній індексації відповідно до коефіцієнту індексації, розрахованого центральним органом виконавчої влади з питань земельних відносин, не є сталою та може змінюватись у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та обчислюється відповідно до Податкового кодексу України у розмірі, що визначається відповідним рішенням Хмільницької міської ради (витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки наданий відділом у Хмільницькому районі Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області №720 від 19.08.2020 р.) /т. 1 а. с. 49-50/

Клопотанням ОСОБА_3 долучено до справи докази: схему на якій відображено фактичну площу земельної ділянки на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, фото таблиці, заяву від 26.12.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які підтверджують той факт, що відповідачі не ухилялись від укладення договору оренди землі /т. 1 а. с. 206-211/.

На аркуші справи 51 тома першого знаходиться лист пропозиція, який був надісланий ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 21.09.2020 № 1591/01-19, але даний лист повернувся у зв`язку із закінченням терміну зберігання, також жодної реакції Хмільницька міська рада від землекористувачів не отримала, договір оренди землі не укладений досі.

Відповідно до службової записки від 21.09.2021 № 4020/01-19 на службову записку начальника юридичного відділу міської ради повідомлено, що в реєстрових журналах Центру надання адміністративних послуг у м. Хмільнику запис про реєстрацію звернення громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , від 26.12.2018 відсутній, так як вищеназвані громадяни до ЦНАПу у м. Хмільнику в цей період не зверталися /т. 1 а. с. 212-223/.

Відповідно до листа № 1424/01-19 від 1.09.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 направлено лист, про те, що ними без оформлення правовстановлюючих документів використовується земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_1 /т. 1 а. с. 23/.

Відповідно до акта обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки № НОМЕР_3 від 5.10.2020 членами комісії з самоврядного контролю за використанням та охороною земель у Хмільницькій міській об`єднаній територіальній громаді рекомендовано гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 протягом 60 днів з дати складання цього акту оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що розташована у АДРЕСА_1 /т. 1 а. с. 19-22/.

Відповідно до листа № 1853/01-19 від 28.10.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 направлено лист, про те, що ними без оформлення правовстановлюючих документів використовується земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_1 та надано 60 днів з дати складання цього акту оформити правовстановлюючі документи /т. 1 а. с. 31/.

На підставі службової записки від 23.11.2020 начальника відділу земельних відносин (додається), враховуючи інформацію начальника відділу Держгеокадастру у Хмільницькому районі, В. о. начальника фінансового управління Хмільницької міської ради ОСОБА_4 надала попередній розрахунок розміру збитків по земельній ділянці площею 8558,0 кв. м по АДРЕСА_1 , що використовується громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за період з 18.10.2018 по 30.11.2020, яка складає 749 985, 72 грн /т. 1 а. с. 28/.

Відповідно до рішення Хмільницької міської ради № 14 від 23.12.2020 вирішено 1. Затвердити акт про визначення розміру збитків, складений комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 1.12.2020 про нарахування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 збитків в розмірі 749985,72 грн за використання земельної ділянки без відповідного оформлення правовстановлюючих документів, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , площею 8558,0 кв. м., кадастровий номер :00:008:0244; 2. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за використання земельної ділянки без відповідного оформлення правовстановлюючих документів, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 8558,0 кв. м., протягом одного місяця з дня прийняття цього рішення сплатити нараховану суму збитків в розмірі 749985,72 грн; 3. Рішення Виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 251 від 2.07.2019 визнано таким, що втратило чинність /т. 1 а. с. 29, 38/.

Відповідно до листа № 2719/01-19 від 28.12.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повідомлено, що рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 14 від 23.12.2020 затверджено акт про визначення розміру збитків, складений комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористування від 23.12.2020, про нарахування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 збитків у розмірі 749 985,72 грн. за користування земельної ділянки без відповідного оформлення правовстановлюючих документів, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , площею 8558, 0 кв. м, кадастровий номер :00:008:0244 /т. 1 а. с. 39/.

На аркуші справи 4 тома другого міститься заява від ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до міського голови м. Хмільник про надання дозволу на поділ земельної ділянки, між співвласниками, для можливого подальшого відчуження від 18.11.2021.

На аркуші справи 3 тома другого міститься заява від ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до міського голови м. Хмільник про надання дозволу на розробку технічної документації землеустрою, з метою передачі земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування паркінгів та автостоянок від 29.11.2021.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 /т. 2 а. с. 33/.

Відповідно до відповіді державного нотаріуса Хмільницької державної нотаріальної контори № 134/01-16 від 22.03.2023, спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 була заведена приватним нотаріусом Лучинською Л. П. /т. 2 а. с. 48/.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 6.03.2024 по справі № 149/1691/23, яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 28.05.2024, відмовлено в задоволенні заяви Хмільницької міської ради Вінницької області, заінтересована особа: ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою та передачу у комунальну власність Хмільницької міської територіальної громади в особі Хмільницької міської ради. При розгляді справи № 149/1691/23 за заявою Хмільницької міської ради Вінницької області, заінтересована особа: ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою та передачу у комунальну власність Хмільницької територіальної громади в особі Хмільницької міської ради, ОСОБА_1 визнав, а суди першої та апеляційної інстанції встановили, що ОСОБА_3 є таким, що прийняв спадщину та вона належить йому з часу відкриття спадщини /т.2 а. с. 142-146/.

Задовольняючи позов Хмільницької міської ради про стягнення коштів за фактичне землекористування, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування відповідачем земельною ділянкою, відтак відповідач з 18.10.2018 користується земельною ділянкою без достатньої правової підстави. ОСОБА_1 , який будучи єдиним спадкоємцем, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, після подання заяви про прийняття, не вчинив будь яких дій щодо її прийняття, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що суд розцінює, як ухилення відповідача від виконання вимог ч. 1 ст. 1282 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Визначаючи розмір збитків за вказаний період, суд погодився з доводами позивача, що відповідач користувався земельною ділянкою площею 8558,0 кв. м., а тому вимоги про стягнення збитків з відповідача в розмірі 749985,72 грн в період з 18.10.2018 по 30.11.2020 є доведеними.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі частково зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, що відповідно до пункт 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового з огляду на наступне.

Щодо позовних вимог Хмільницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне землекористування як з власника частини будівлі автостоянки для збереження автомобілів індивідуальних на підставі договору дарування № 925 від 17.10.2018.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1 та 2 частини першої статті 264 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц; від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц; від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц; від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц; від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц сформульовано висновок про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Хмільницька міська рада Вінницької області звертаючись у суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 749985,72 грн (за період з 18.10.2018 по 30.11.2020) визначила наступні фактичні та правові підстави позовних вимог : відповідачі, набувши по частці право власності на нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці, власником якої є Хмільницька міська рада, не сплатили кошти за фактичне користування земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, у зв`язку з чим ОСОБА_1 та ОСОБА_3 позивачу нанесені збитки, які полягають у неодержанні Хмельницькою міською радою доходів (орендної плати) за час тимчасового невикористання міською радою земельної ділянки (правові підстави позову положення п. «ґ» ч. 1 ст. 90, ч. 2 ст. 152, ст. ст. 156, 157 ЗК України, ст. ст. 22, 1166, 1212 ЦК України, постанова КМУ № 284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам»).

Норми права, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог визначають:

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом «ґ» частини першої статті 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).

Згідно з пунктом д частини першої статті 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами (частина перша статті 157 ЗК України).

У пунктах 79-82 постанови ВП ВС від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц зазначено, що за змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. Відтак, Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (постанова ВСУ від 12.04.2017 у справі № 922/207/15, постанова ВС від 28.09.2022 у справі № 559/2288/18).

Задовольняючи позов та стягуючи з ОСОБА_1 збитки, які нанесені місцевому бюджету Хмільницької міської ради внаслідок неодержання нею доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 749985,72 грн, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, а також не зазначив на користь кого саме стягуються кошти з відповідача в сумі 749985,72 грн, тим самим помилково застосував до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок.

Суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (постанова Великою Палатою Верховного Суду від 4.12.2019 у справі № 917/1739/17).

Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Вирішуючи спір, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (постанова ВСУ від 2.03.2016 у справі № 6-3090цс15).

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (постанова ВСУ від 2.10.2013 у справі № 6-88цс13).

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_1 є власником частки нерухомого майна, яке розміщене на земельні ділянці за адресою : АДРЕСА_1 , площею 8558,0 кв. м., кадастровий номер :00:008:0244, використовував земельну ділянку без оформлення права користування, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 як власника частки нерухомого майна та стягнення із власника об`єкта нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою.

Визначаючи розмір недоотриманого доходу від користування земельною ділянкою, колегія суддів ураховує рішення Хмільницької міської ради № 14 від 23.12.2020 «Про затвердження акту комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, що стосується гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 », та доходить висновку, що доведеним та обґрунтованим є розрахунок за період користування ОСОБА_1 частиною земельної ділянки, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:008:0244, загальна площа - 8558,0 кв. м, за період з 18.10.2018 по 30.11.2020 в розмірі 374992,86 грн (розрахунок 749985 : 2 = 374992,86), що становить частину позовних вимог.

Колегія враховує також правову позицію, викладену в постанові ВС від 4.10.2022 у cправі № 922/2828/20, в якій зазначено, що відповідно до ч. 286.6 ст. 286 ПК України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: 1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; 3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території. Верховний Суд не бачить жодних перешкод для застосування цієї норми права (за аналогією) у спірних правовідносинах і як наслідок з цього доходить до висновку, що розрахувати суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою для кожної з кількох осіб пропорційно їх часткам у праві власності на нерухомість, яка знаходиться на такій земельній ділянці можливо.

Разом із цим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів спростування відповідачем, наданого позивачем розрахунку недоотриманого доходу.

З огляду на зазначене, безпідставними є твердження в апеляційній скарзі про те, що враховуючи наявність двох співвласників нерухомого майна необхідно було позивачу оформити правовстановлюючі документи для обох співвласників нерухомого майна з відповідним розрахунком площі земельної ділянки, так як розрахувати суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою кадастровий номер :00:008:0244, за період з 18.10.2018 по 30.11.2020 в розмірі 374992,86 грн для ОСОБА_1 зроблено позивачем пропорційно його частці у праві власності на нерухомість, яка знаходиться на такій земельній ділянці можливо.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не повинен нести тягар сплати завищеним коефіцієнтом лише через те, що у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, апеляційний суд відхиляє, оскільки земельна ділянка не містить визначення цільового призначення та категорії, про що свідчить витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки. При визначенні нормативної грошової оцінки земельної ділянки застосовано значення Кф=3,0 (Наказ Мінагрополітики України № 162 від 27.03.2018) замість Кф=2,5 у зв`язку з тим, що відповідно до наказу Мінагрополітики України № 489 від 25.11.2016 у разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 3,0 /т. 1 а. с. 16 зворотна сторона/.

У свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що розмір коштів, які позивач визначив, як неодержаний дохід та які підлягали сплаті відповідачами був визначений рішенням виконавчого комітету, яке відповідачами оскаржено не було.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у долученні висновку експерта за результатами проведеної експертного дослідження з питань землеустрою, який підготовлено за заявою ОСОБА_1 , від 25.11.2024 № 137/10.20/2024, оскільки інформація про цільове призначення земельної ділянки входить до предмета доказування у справі, оскільки від цього залежить проведення нормативної грошової оцінки і відповідно розрахунок збитків, які підлягають до стягнення, колегія суддів вважає безпідставними, адже заява представника відповідача про призначення експертизи скеровано до суду більш ніж через три роки після закриття підготовчого провадження, а саме 29.10.2024. Ухвалою суду від 29.10.2024 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про призначення судової (оціночно-будівельної) експертизи. Відповідач провів дану експертизу поза відома місцевого суду та позивача, таким чином, оскільки призначення експертизи з переліком запропонованих питань є фактичним поверненням справи на стадію підготовчого провадження, що є недопустимим на стадії розгляду по суті цивільної справи, тому заяву відповідача ОСОБА_3 , яка подана до суду на стадії судового розгляду, про долучення до матеріалів справи висновку експерта за результатами проведення експертного дослідження з питань землеустрою за заявою ОСОБА_1 від 25.11.2024 року № 137/10.20/2024 судом першої інстанції правомірно залишено без задоволення та не прийнято вказаний висновок експерта як належний доказ /т. 2 а. с. 186-198/.

Отже, колегія суддів вважає, що доведеними є позовні вимоги Хмільницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне землекористування, як з власника частини будівлі автостоянки для збереження автомобілів індивідуальних власників (Опис : адміністративна будівля літ. А загальною площею 31,3 кв. м., склад літ Б, ангар літ В (незакінчене будівництво), склад літ. Г, склад літ. Д, склад літ. Ж, огорожа № 1, площадка для стоянки автомобілів з асфальтовим покриттям площею 0,63 га., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування № 925 від 17.10.2018), що становить 374992,86 грн.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог Хмільницької міської ради до ОСОБА_1 , як правонаступника ОСОБА_3 , про стягнення коштів за фактичне землекористування, апеляційний суд зазначає наступне.

Тлумачення статті 526 ЦК України свідчить про те, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_3 за життя користувалася частиною спірної земельної ділянки, однак коштів за фактичне користування нею не сплачувала, у наслідок чого за період з 18.10.2018 по 30.11.2020 Виконавчим комітетом Хмільницької міської ради були нараховані кошти у розмірі 374992,86 грн.

Відповідно до приписів статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Встановлені статтею 1281 ЦК України строки є строками, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Наявність встановлених законом строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців забезпечує юридичну визначеність та стабільність цивільного обороту.

Встановлення темпоральних обмежень як для подання заяви про прийняття чи відмову від спадщини, так і для пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців боржника збалансовує інтереси учасників спадкових відносин та унеможливлює продовження стану невизначеності у цивільних відносинах, які зазнають змін у зв`язку зі смертю одного з їх учасників.

Велика Палата Верховного Суду вже зазначала, що оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника регламентуються приписами статті 1281 ЦК України. Тобто стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених порукою (іпотекою). Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язанням, а також припинення таких зобов`язань (див.: пункти 55-62 постанови від 17.04.2018 у справі № 522/407/15-ц, пункт 69.5 постанови від 13.03.2019 у справі № 520/7281/15-ц, пункт 39 постанови від 1.04.2020 у справі № 520/13067/17, пункт 99 постанови від 3.11.2020 у справі № 916/617/17).

Приписи статті 1281 ЦК України не містять особливих застережень щодо порядку задоволення вимог кредитора у разі, якщо смерть боржника настала після пред`явлення позову до нього під час розгляду судової справи.

Отже, якщо смерть позичальника настала під час розгляду судової справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості, до таких правовідносин застосовується правила про загальний порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, визначені у статті 1281 ЦК України, а спадкоємці, які прийняли спадщину, підлягають залученню до участі у справі як правонаступники відповідного учасника справи на підставі статті 55 ЦПК України.

Водночас колегія суддів враховує, що підставою процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження у справі. З огляду на наведене, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав та обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Під час вирішення спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника (у тому числі, якщо смерть боржника настала під час розгляду справи у суді) суди для правильного вирішення справи першочергово повинні встановити, чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, тобто чи вчинив кредитор потрібні дії у матеріальних відносинах.

Кредитор у матеріальних відносинах може пред`явити вимогу до спадкоємців боржника відповідно до вимог статті 1281 ЦК України в один із таких способів: безпосередньо спадкоємцю (спадкоємцям); опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини (за межами України - через консульські установи).

Вибір конкретного способу пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

Водночас кредитор, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (частина четверта цієї статті).

Зі спливом строків, визначених статтею 1281 ЦК України, і непред`явленням кредитором вимог до спадкоємців боржника, такий кредитор позбавляється права вимоги, тобто відповідне цивільне право припиняється, а кредитор втрачає можливість вимагати в суді захисту відповідного права.

У постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 615/473/20 зазначено, що: «одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна».

У справі встановлено, що Хмільницька міська рада 12.02.2021 звернулась у суд з позовом (вх № 1481) до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне землекористування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 ..

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 5.04.2022 зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_3 /т. 2 а. с. 36/.

На аркуші справи 41-42 тома другого знаходиться заява Хмельницької міської ради від 15.03.2023 про поновлення провадження у справі, витребування із нотаріальної контори інформації про те, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_3 ; в подальшому залучення правонаступників відповідача ОСОБА_3 ..

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.03.2023 у справі № 149/300/21 відновлено провадження у справі та витребувано інформацію про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 27.03.2022 /т. 2 а. с. 43/.

На аркуші справи 48 тома другого знаходиться відповідь державного нотаріуса Хмільницької державної нотаріальної контори № 134/01-16 від 22.03.2023, відповідно до якого спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 була заведена приватним нотаріусом Лучинською Л. П. /т. 2 а. с. 48/.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26.04.2023 витребувано у приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Лучинської Л. П. належним чином завірену копію спадкової справи, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Хмільник Вінницької області /т. 2 а. с. 59/.

На аркушах справи 65-75 тома другого знаходиться копія спадкової справи, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , надана згідно відповіді від 28.04.2023 № 126/01-16, в якій міститься заява ОСОБА_1 від 26.09.2022 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ..

У наданій до суду копії спадкової справи відсутня інформація про те, що Хмільницька міська рада надсилала до нотаріальної контори вимогу (претензію) до спадкоємців померлої ОСОБА_3 про повідомлення кредитора про відкриття спадкової справи, обсяг спадкової маси та повідомлення спадкоємців про наявність заборгованості.

5.09.2024 представником позивача подано до суду заяву, в якій міська рада просить замінити співвідповідача у справі № 149/300/21, а саме: замінити ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкоємця ОСОБА_1 /т. 2 а. с. 138-140/.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.11.2024 заяву представника позивача задоволено. Замінено співвідповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_1 /т. 2 а. с. 200/.

Подання Хмільницькою міською радою до суду заяви від 15.03.2023 /т. 2 а. с. 41-42/ про витребування із нотаріальної контори інформації про те, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_3 з залученням у подальшому правонаступників після смерті ОСОБА_3 не є вимогою в розумінні статті 1281 ЦК України, адже хоча стаття 1281 ЦК України не конкретизує способів пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців боржника, проте, по-перше, за формою наведене звернення міської ради має бути саме певною вимогою майнового характеру, а, по-друге, така вимога має бути висунута до конкретних перелічених суб`єктів - спадкоємців, які прийняли спадщину (постанова ВС від 10.03.2021 у справі № 522/5924/17).

Хмельницька міська рада дізнавшись про прийняття спадщини ОСОБА_1 17.05.2023 (коли надійшла до суду копія спадкової справи на запит суду), про що свідчить наявна у справі розписка представника позивача про ознайомлення з матеріалами справи /т. 2 а. с. 77/, мала пред`явити свої вимоги про стягнення коштів до спадкоємця ОСОБА_3 до 17.11.2023, однак таких вимог з обґрунтуванням підстав заявлено не було. Із заявою про заміну співвідповідача ОСОБА_3 на спадкоємця ОСОБА_1 позивач звернувся 5.09.2024 /т. 2 а. с. 138-140/, тобто з пропуском строку, встановленого частиною третьою статті 1281 ЦК України.

Суд першої інстанції зазначені обставини залишив поза увагою.

Отже, в задоволенні вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 коштів за фактичне землекористування, як із спадкоємця ОСОБА_3 слід відмовити у зв`язку із втратою кредитором права вимоги з підстав пропуску строку, визначеного ч. 3 ст. 1281 ЦК України.

Крім цього, судом першої інстанції не постановлялась ухвала відповідно до статті 55 ЦПК України про залучення до участі у справі ОСОБА_1 , як правонаступника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а постановлено ухвалу від 27.11.2024 за заявою представника позивача про заміну співвідповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_1 відповідно до статті 51 ЦПК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Подаючи заяву про заміну неналежного відповідача, а не про залучення правонаступника відповідача є свідомою дією позивача, який саме у такий спосіб вирішив розпорядитися своїми процесуальними правами.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України).

З огляду на зазначене, аргументи апеляційної скарги заслуговують на увагу частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в зазначеній частині з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог Хмільницької міської ради до ОСОБА_1 , як правонаступника ОСОБА_3 , про стягнення коштів за фактичне землекористування відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції скасуванню повністю з ухваленням нового, колегія суддів вважає, що з позивача слід стягнути на користь відповідача різницю судових витрат (частина десята статті 141 ЦПК України), що становить 1099,98 грн (13449,75 (розмір судового збору сплаченого відповідачем за подання апеляційної скарги) : 2 = 6724,87 грн (50 % відмовлених вимог) 5624,89 (50 % задоволених вимог) = 1099,98 грн (різниця, на користь відповідача).

Враховуючи те, що позивачем при поданні заяви про забезпечення позову було сплачено 1135 грн, яка була задоволена судом, відтак з урахуванням положень частини десятої статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь Хмільницької міської ради судовий збір в розмірі 35,02 грн (1135 - 1099,98).

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30.12.2024 у даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Хмільницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне землекористування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Хмільницької міської ради () 374992 (триста сімдесят чотири гривні дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 86 копійок безпідставно збережених коштів за період користування земельною ділянкою, площею 8558,0 кв. м., яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:008:0244, за період з 18.10.2018 по 30.11.2020.

У задоволенні позовних вимог Хмільницької міської ради до ОСОБА_1 , як правонаступника ОСОБА_3 , про стягнення коштів за фактичне землекористування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Хмільницької міської ради () судовий збір в розмірі 35 (тридцять п`ять) гривень 02 копійки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. К. Медвецький

В. В. Оніщук

Повний текст постанови складено 27.03.2025.