Номер провадження 2/754/54/25
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2025 року м. Київ, Деснянський районний суд міста Києва, суддя О. Грегуль, секретар судового засідання І. Вакуленко

ОСОБА_1 - заявник 1/позивач 1

ОСОБА_2 - заявник 2/позивач 2

Акціонерне товариство «Універсал Банк» - відповідач

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Ярослав Вікторович - третя особа

ОСОБА_3 - адвокат обох позивачів

Смиков В.Є. - представник відповідача

ВСТАНОВИВ:

Позивачі подали позов з проханнями 1) Зобов`язати відповідача здійснити обчислення для реструктуризації та здійснити реструктуризацію за додатковою угодою до генерального договору; 2) Визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою суду від 18.12.2023 відкрито провадження в частині позовних вимог з проханням зобов`язати відповідача здійснити обчислення для реструктуризації та здійснити реструктуризацію, а частині позовних вимог про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню відмовлено у відкритті провадження.

Ухвалою суду від 18.12.2023 відмовлено в задоволенні заяви позивачів про забезпечення позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 06.06.2024 залишено без змін ухвалу суду від 18.12.2023 про відкриття провадження.

Постановою Київського апеляційного суду від 06.06.2024 залишено без змін ухвалу суду від 18.12.2023 про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постановою Верховного Суду від 18.12.2024 скасовано постанову Київського апеляційного суду від 06.06.2024 якою залишено без змін ухвалу суду від 18.12.2023 про відкриття провадження.

Постановою Київського апеляційного суду від 06.02.2025 ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 18.12.2023 в частині відмови у відкриття провадження за позовними вимогами про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню скасовано та направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На виконання постанови Київського апеляційного суду від 06.02.2025 ухвалою суду від 14.03.2025 відкрито провадження в частині позовних вимог про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою суду від 20.03.2025 відмовлено у задоволенні заяви позивачів про забезпечення позову.

Про час і місце підготовчого провадження всі учасники справи повідомлялись належним чином через повідомлені і доступні суду засоби зв`язку відповідно: поштою, електронною поштою, SMS, додаток «Дія», а також інформація про рух справи розміщується на офіційному сайті суду і є загальнодоступною.

Третя особа в судове засідання не з`явилась і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надала.

Позивачі, представник позивачів і представник відповідача не заперечували проти проведення підготовчого провадження за відсутності третьої особи.

З урахуванням викладеного і ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для проведення підготовчого провадження за відсутності третьої особи.

У підготовчому провадженні представником позивачів подано заяву про відвід судді на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України з посилання на те, що у позивачів є сумніви в неупередженості або об`єктивності судді, які ґрунтуються на тому, що постановою Київського апеляційного суду від 06.02.2025 ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 18.12.2023 в частині відмови у відкриття провадження за позовними вимогами про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню скасовано, а також позивачі не погоджуються з ухвалами суду про відмову в задоволенні заяв про забезпечення позову.

У судовому засіданні позивачі, представник позивачів підтримали заяву про відвід судді і просили про її задоволення.

Представник відповідача вважає заяву про відвід судді безпідставною.

Вислухавши позивачів та представників сторін, дослідивши матеріали справи суд у судовому засіданні встановив наступне.

Згідно ч. 1 - ч. 3, ч. 7 і ч. 8 ст. 40 ЦПК України, 1. Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. 2. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. 3. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. 7. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. 8. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Згідно ст. 36 ЦПК України, 1. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. 2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. 3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. 4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно ст. 37 ЦПК України, 1. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. 2. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. 3. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. 4. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. 5. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. 6. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відповідно до вказівок ЄСПЛ, пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення у справі Проніна проти України).

У заяві про відвід судді не викладено обставин і не зазначено конкретних правових та беззаперечних доказів, які б у свою чергу, давали саме правові підстави для відводу (самовідводу) судді.

Незгода з процесуальними діями і рішеннями судді не є правовою підставою для відводу судді.

Доводи заяви про відвід судді про можливість помсти із-за часткового скасування ухвали суду про відкриття провадження є надуманими та не ґрунтуються на конкретних правових доказах.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

ЄСПЛ підкреслив, що право на доступ до суду є невід`ємним аспектом гарантій, закріплених у Європейській конвенції з прав людини, посилаючись на принципи верховенства права та уникнення свавілля, які лежать в основі багатьох Конвенції. Можливі обмеження вищезазначеного права не повинні обмежувати доступ, наданий особі, таким чином або в такому обсязі, щоб була порушена сама суть права. Так, ЄСПЛ зазначив, що, застосовуючи процесуальні норми, суди повинні уникати надмірного формалізму, який би зашкодив справедливості розгляду.

За таких обставин заява про відвід судді є необґрунтованою.

Разом з тим, заявники категорично не бажають щоб справа слухалась під головуванням судді О. Грегуль з посиланням на постанову Київського апеляційного суду про часткове задоволення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження.

Тому з метою уникнення затягування розгляду справи та можливого неодноразового подання і розгляду заяв про відвід судді, що не сприятиме своєчасному розгляду справи по суті, а також з метою сприяння учасникам справи в реалізації права на судовий захист та з метою усунення хибного і помилкового враження щодо неоднакового ставлення суду до учасників справи суд вважає необхідним заявити самовідвід.

Керуючись ст. 36-40, 252-253 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованою подану адвокатом Стеценко Юрієм Володимировичем від імені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) і ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заяву про відвід судді.

З метою уникнення затягування розгляду справи по суті, сприяння учасникам справи в доступі до правосуддя та усунення хибного і помилкового враження щодо неоднакового ставлення до учасників справи, прийняти самовідвід головуючого у справі № 754/18073/23 судді О. Грегуль.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно.

СУДДЯ: