ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м.Суми

Справа №591/6814/23

Номер провадження 22-ц/816/531/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Моісеєнком Василем Володимировичем,

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 31 липня 2024 року у складі судді Клименко А.Я., постановлену у м. Суми,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частину майна,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом в якому просив визнати за ним право власності на частину одноповерхового житлового будинку літ «А», загальною площею 203,1 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності на частину земельної ділянки, загальною площею 0,0112, кадастровий номер :06:019:0124, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ним право власності на частину земельної ділянки, загальною площею 0,03, кадастровий номер :06:019:0123, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ним право власності на частину двоповерхового житлового будинку літ «А-2» з масандрою та підвалом, загальною площею 416,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ним право власності на частину земельної ділянки, загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :03:008:0076, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності на частину двоповерхового житлового будинку літ «А-2» з масандрою та підвалом, загальною площею 712,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Залишити у власності ОСОБА_2 транспортний засіб «Volkswagen touareg» (легковий універсал) 2012 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Стягнути на його користь із ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості автомобіля марки Volkswagen touareg» (легковий універсал) 2012 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що становить 446 640 грн.

Залишити за ним майно, яке знаходиться у будинку за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 766 000,00 грн. Залишити відповідачці майно, яке знаходиться у будинку за адресою: АДРЕСА_2 на суму 1 629 000,00 грн. Стягнути на його користь з відповідачки грошову компенсацію частини різниці вартості майна, яке знаходиться у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що становить 427 000 грн. Стягнути на його користь з відповідачки частину грошових коштів за договором позики у сумі 350 000 доларів США, що становить 14 511 945,00 грн по курсу НБУ станом на 22 липня 2024 року, а також судові витрати.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 липня 2024 року відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частину майна.

Позовну заяву ОСОБА_1 відповідно до ст. 194 ЦПК України повернуто заявнику.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що він не позбавлений права звернутися до суду з вказаним позовом в загальному порядку.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Моісеєнка В.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що позивач не зміг вчасно подати до суду зустрічний позов через свою необізнаність про можливість подання зустрічного позову у даній справі, тому з метою захисту своїх прав та інтересів потребував залучення адвоката, після ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи було подано зустрічний позов, оскільки відповідачка зазначила не все майно, яке підлягає поділу.

Вказує, що ним разом із зустрічною позовною заявою було подано клопотання, в якому просив визнати причини пропуску строку для подання зустрічної позовної заяви поважними та поновити процесуальний строк для її подання, проте судом першої інстанції не наведено жодних обґрунтувань щодо наявності такого клопотання, чим допущено порушення норм процесуального права.

Звертає увагу суду на те, що оскільки предметом спору у даній справі є поділ майна набутого подружжям за час шлюбу, доцільним буде одночасний розгляд первісного та зустрічного позову з метою дотримання прав та інтересів обох сторін у даному спорі та недопущення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Рижова С.Є. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, а також просить стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За таких обставин розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі №591/6814/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнення додаткових витрат на дітей.

Цією ж ухвалою суд встановив ОСОБА_1 строк 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов з доказами на підтвердження обставин на яких він ґрунтується.

25 жовтня 2023 року ОСОБА_1 отримано копію ухвали про відкриття провадження у справі.

ОСОБА_1 було подано відзив на позовну заяві, а також він приймав участь у судових засіданнях.

30 липня 2025 року ОСОБА_1 подано до суду зустрічний позов.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 при поданні зустрічного позову було порушено вимоги ст. 193 ЦПК України щодо строку подання зустрічного позову, що є підставою для повернення зустрічного позову у відповідності до положень ст. 194 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Права та обов`язки учасників справи визначені статтею 43 ЦПК України.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Із положень частини першої статті 120 ЦПК України слідує, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства (ч. 2 ст. 121 ЦПК України).

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до частин 1-3 статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позову строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі (частина сьома статті 178 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Аналіз указаних процесуальних норм права дає підстави для висновку, що при прийнятті процесуальних рішень і застосуванні будь-яких процесуальних норм суд має керуватись у першу чергу основним завданням цивільного судочинства, яким є ефективний захист прав та інтересів особи.

Для реалізації цієї мети суд забезпечує дотримання основних засад (принципів) цивільного судочинства, до яких, зокрема, відносяться рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін і диспозитивність.

Сутність принципу процесуальної рівності сторін полягає у тому, що сторони у цивільному процесі наділяються рівними процесуальними правами та несуть рівні процесуальні обов`язки незалежно від свого процесуального статусу. У поєднанні з принципом змагальності сторін і диспозитивності досягається реальна рівність сторін у процесі.

Сторони зобов`язані реалізувати свої права та виконати свої обов`язки в межах установлених законом або судом процесуальних строків, одночасно, має бути дотримано принцип розумності цих строків.

Закінчення строку тягне за собою втрату стороною права на вчинення процесуальної дії, для якої цей строк було встановлено, разом із тим, якщо суд визнає причини пропуску процесуального строку поважними, то такий строк підлягає поновленню.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для учасника судового процесу на вчинення процесуальної дії.

Враховуючи свій особливий процесуальний статус, сторони наділяються додатковими (спеціальними) правами. Зокрема, відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

За своєї правовою природою зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду у тому самому судовому процесі з метою захисту проти первісних позовних вимог. Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Реалізувати своє право на подання зустрічного позову відповідач може шляхом подання відповідної позовної заяви, при цьому можливість реалізації цього права обмежується визначеним судом строком, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, зустрічна позовна заява подана до суду поза межами строку для подання відзиву підлягає поверненню судом заявнику.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції встановив відповідачу ОСОБА_1 строк для подання відзиву на позов і зустрічного позову протягом 15 днів з часу отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, тобто до 09 листопада 2023 року.

Проте, ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подання зустрічного позову протягом указаного строку та не навів обставини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для учасника судового процесу на вчинення процесуальної дії.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , оскільки він пропустив строк для подання зустрічного позову.

Посилання ОСОБА_1 на наявність підстав для прийняття його зустрічного позову для спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_4 , так як предметом спору у даній справі є поділ майна набутого подружжям за час шлюбу є безпідставними та не ґрунтуються на законі.

Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Моісеєнком Василем Володимировичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов