Провадження № 22-ц/801/548/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 рокуСправа № 127/26914/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Сала Т. Б.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Венгрин О. О. від 09 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив:

- зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2024 року у справі № 127/2811/24, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частку усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття;

- стягнення за судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2024 року у справі № 127/2811/24 припинити з дня набрання законної сили рішенням суду та повернути судовий наказ до суду після завершення виконання.

На обґрунтування позовних вимог покликався на те, що з 11 жовтня 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2023 року розірвано. Від шлюбу мають дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2024 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на дитину ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначав, що у нього змінився сімейний стан, тому що 14 травня 2024 року він уклав шлюб з ОСОБА_4 , яка має малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже на його утриманні додатково перебувають двоє осіб.

Вказував, що дружина є особою з інвалідністю ІІ групи і потребує періодичної реабілітації. Його здоров`я також значно погіршилось, оскільки 01 серпня 2024 року під час обстеження у лікаря та проведення ультразвукової діагностики було виявлено початкові ознаки атеросклеротичного ураження картидного басейну зліва.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни його матеріального стану, погіршення стану здоров`я, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів. Доказів перебування на його утриманні сина дружини ОСОБА_4 , доказів про його майновий стан та доходи позивач також не надав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив рішення Вінницького міського суду Вінницької від 09 грудня 2024 року скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликався на ті ж обставини, що й в позовній заяві. Зазначав, що судом першої інстанції не враховано те, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2024 року з нього вже стягуються аліменти на старшу дочку ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у розмірі 4000 грн 00 к. щомісячно, тоді як рекомендований розмір аліментів на двох дітей повинен становити 1/3 частину від усіх видів заробітку (доходу), а тому присудження аліментів в розмірі 1/4 частки його доходу на одну дитину порушує норми Сімейного кодексу України (далі СК України). Крім того на його утриманні додатково перебувають двоє осіб дружина, яка є особою з інвалідністю ІІ групи і потребує періодичної реабілітації, лікування та її неповнолітній син, який фактично не має батька, тому що відомості про його батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Представник ОСОБА_2 адвокат Сопрун В. В. подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права, відповідно до встановлених обставин справи та норм матеріального права, якими регулюються правовідносини сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції установив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 11 жовтня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2023 року розірваний.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 січня 2024 року.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бараболі Н. (виконавче провадження №74074233) станом на 31 серпня 2024 року сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 7 056 грн 00 к.

14 травня 2024 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки Громадської організації «Вінницьке міське дачно-житлове об`єднання «Вінницькі Хутори № 1» № 298 від 27 червня 2024 року ОСОБА_1 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 09 квітня 2024 року встановлено ІІ групу інвалідності (загальне захворювання) до 01 травня 2025 року, про що свідчить довідка до акту огляду МСЕК серії 12ААГ від 09 квітня 2024 року.

З посвідчення ОСОБА_4 видно, що їй призначено державну соціальну допомогу з 01 березня 2024 року по 31 березня 2025 року в розмірі 2 361 грн 00 к.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька ОСОБА_5 в актовому записі про народження зазначені відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до копії актів виконаних робіт стоматологічного кабінету «Revodent» від 29 травня 2024 року, 02 серпня 2024 року, 03 серпня 2024 року, 07 серпня 2024 року, 12 вересня 2024 року та копії фіскальних чеків № OE0y_AAryc від 29 травня 2024 року, № HkUu14VHE4U від 29 травня 2024 року, № LmHQiumB7H4 від 28 червня 2024 року, № 5YCPNWtCdco від 28 червня 2024 року, № uZiYBEPScJ8 від 03 серпня 2024 року, № Z9V52bzwKDs від 02 серпня 2024 року, № u-nQJBMNc9k від 07 серпня 2024 року, № rZ9bE4GpBAs від 12 вересня 2024 року ОСОБА_1 надано стоматологічні послуги на загальну суму 15100 грн 00 к.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини чи інший її законний представник, з яким проживає дитина, може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що у нього змінився сімейний та матеріальний стан, тому що на його утриманні перебувають непрацездатна дружина та її малолітній син, погіршилось здоров`я, що в значній мірі впливає на його матеріальне становище та унеможливлює сплату аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу).

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Апеляційний суд вважає правильними висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни його матеріального стану чи погіршення здоров`я, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів, а зміна сімейного стану укладення шлюбу з іншою жінкою, сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача та не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів.

До позовної заяви ОСОБА_1 долучено довідку до акту огляду МСЕК серії 12ААГ від 09 квітня 2024 року, згідно з якою його дружині ОСОБА_4 встановлено ІІ групу інвалідності (загальне захворювання) до 01 травня 2025 року, а також додано посвідчення, відповідно до якого їй призначено державну соціальну допомогу.

Разом з тим доказів того, що наявність у теперішньої дружини інвалідності впливає на матеріальне становище ОСОБА_1 та унеможливлює сплату ним аліментів у попередньому розмірі, не надано.

Крім того позивачем до суду не надано жодних доказів про його майновий стан, його доходи.

Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дружину та її малолітнього сина, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини позивача від попереднього шлюбу з ОСОБА_2 та суперечитиме її інтересам.

Щодо доводів ОСОБА_1 про погіршення стану його здоров`я, то суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги надані позивачем протокол дуплексного сканування та спектральної ультразвукової доплерографії цервіко-краніальних судин Vivid S70N від 01 серпня 2024 року, на яких зафіксовано результати ультразвукового дослідження, а не діагноз, який має бути встановлений лікарем.

Посилання ОСОБА_1 на те, що розмір аліментів на двох дітей має складати 1/3 частину його доходу, є безпідставним, тому що таке правило передбачено лише у разі звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів одночасно на двох дітей (частина 5 статті 183 СК України), тоді як у цій справі обставини є іншими. Крім того відсутність даних про дохід відповідача взагалі унеможливлюють такий висновок з огляду на тверду грошову суму, яка стягується з нього як аліменти на старшу дочку ОСОБА_3 .

Отже суд першої інстанції, з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав відповідно до частини першої статті 192 СК України для зменшення розміру стягуваних аліментів.

Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що є підставами для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. В. Ковальчук

Т. Б. Сало