462/1165/25
2/465/2398/25
У Х В А Л А

про направлення справи за підсудністю

01.04.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кушнір Б.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «Самокат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «Самокат» звернулося до Залізничного районного суду м. Львова з позовною заявою ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та посилаючись на ст. 30 ЦПК України.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г.М.від 19.02.2025дану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Франківського районного суду м. Львова.

З ухвали судді Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г.М..вбачається, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тому справу слід направити за підсудністю до Франківського районного суду м. Львова.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2025, головуючим суддею у справі визначено Кушнір Б.Б.

Дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що дана цивільна справа помилково направлена Залізничним районним судом м. Львова до Франківського районного суду м. Львова, з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Зі змісту ст. 28 ЦПК України вбачається, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником гаражу № НОМЕР_1 у Товаристві індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «Самокат», а позивач надає послуги відповідно до п. 1.3 Статуту з по охороні гаражних боксів і транспортирних засобів, а також спільне ведення господарської діяльності по експлуатації гаражних боксів за адресою: АДРЕСА_2 .

З відповіді №1247653 від 31.03.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником гаража 880, загальна площа 20 кв.м. за адресою: Львівська обл., м. Львів, «Самокат» товариства індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів.

Таким чином, спір виник з приводу заборгованості відповідача за несплату членських внесків щодо утримання нерухомого майна, а саме: гаражу № НОМЕР_1 , який розташований у Товаристві індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «Самокат» за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 222-Б, а тому в даному випадку застосовується ч. 1 ст. 30 ЦПК України, яка визначає правила виключної підсудності, зокрема, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна, оскільки, виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Така позиція суду узгоджується із правовими висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 лютого 2021 року по справі №911/2390/18. А саме:

«7.20. У чинній редакції ГПК України частина третя статті 30 цього Кодексу вказує на виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, господарським судам за місцезнаходженням майна або основної його частини, що відповідає змісту частини першої статті 30 ЦПК України.

7.21. За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука з приводу означає у зв`язку з чим-небудь, тому словосполучення з приводу нерухомого майна треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

7.22. Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

7.23. Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

7.24. Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

7.25. Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення з приводу нерухомого майна у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

7.26. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

7.28. У зв`язку із цим Велика Палата Верховного Суду не вважає за необхідне відступати від висновку, викладеного Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року у справі № 640/16548/16-ц, про те, що позов про стягнення орендної плати за користування нерухомим майном належить до позовів, які виникають з приводу нерухомого майна.».

Отже, з наведеного можна підсумувати, що Залізничний районний суд м. Львова помилково направив дану цивільну справу до Франківського районного суду м. Львова.

На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку, що матеріали цивільної справи за позовом Товариства індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «Самокат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіпідлягають поверненню для розгляду за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова, як помилково направлені до Франківського районного суду м. Львова.

Разом з тим, враховуючи, що дана справа направлена до Франківського районного суду м. Львова з порушенням правил, встановлених ст. 31 ЦПК України, перенаправлення справи за належною підсудністю не може вважатися спором про підсудність.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За нормами ч.3 ст.31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 30, 31, 187, 260, 261, 354 ЦПК України,

постановив:

Матеріали цивільної справи за позовом Товариства індивідуальних забудовників та експлуатації гаражів «Самокат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіповернути на розгляд Залізничного районного суду м. Львова за виключною підсудністю, як помилково направлені.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір Б.Б.