ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2485/24
Провадження № 2/362/388/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

АТ «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача боргу в розмірі 40 817, 46 грн. та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.12.2021 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №6/2918720, відповідно до умов якого Позивач надав Позичальнику кредит у сумі 37 638,31 грн. для погашення заборгованості за комплексним договором №5/2918720 від 12.03.2019 року, укладений між Банком та Позичальником. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Станом на 04.04.2024 року, загальна сума заборгованості по кредитному договору перед Позивачем становила 40 817,46 грн. 16.08.2022 року нотаріальною конторою заведено спадкову справу №272/2022 до майна померлого ОСОБА_3 . Позивачнеодноразово звертався до відповідача з вимогою про сплату суми заборгованості в порядку, передбаченому ст. 1281, ст 1282 ЦК України, проте зазначені претензії залишились без вручення, заборгованість залишилась непогашеною.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 50).

27.05.2024 року ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що на момент прийняття спадщини їй не було відомо про наявність договірних кредитних відносин між Спадкодавцем та АТ «Креді Агріколь Банк», розмір кредиту та самої кредитної заборгованості, порядку та строків погашення кредиту. Про зміст кредитного договору дізналася з позовної заяви та додатків, долучених до позову у цивільній справі № 362/2485/24. У рахунок погашення кредитної заборгованості спадкодавець частково сплачував заборгованість на користь АТ «Креді Агріколь Банк», що підтверджується квитанціями: №40753463-1 від 23 грудня 2021 року на суму 1950,00 грн.; № 41462722 від 02 лютогог 2022 року на суму 1950,00 грн. Проте, у наданих АТ «Креді Агріколь Банк» розрахунку заборгованості та у виписках по рахунку сплачені 23.12.2021 та 02.02.2022 роках Позичальником кошти не відображені, що спростовує обґрунтованість заявлених грошових вимог. Також є підстави вважати, що кредитний договір не відповідає чинному законодавству України та є несправедливим, а саме: комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, якщо споживач вимагає таку інформацію частіше одного разу на місяць. За наявної інформації, якщо Позичальник отримав 37 638,31 грн. кредиту, строк кредитування 60 місяців, в середньому процент за користування кредитом 11% за 60 місяців користування становитиме близько 12 000,00 грн., фіксована щомісячна ставка комісії становить 2,3% від суми наданого кредиту та дорівнює 1 130,73 грн. Відповідно, загальна сума комісії за 60 місяців користування становитиме 67 843,80 грн., що у два рази перевищує розмір самого тіла кредиту. Таким чином АТ «Креді Агріколь Банк» безпідставно вимагає від відповідача в рахунок сплати заборгованості за кредитним договором додатково 3392,19 грн. комісії за обслуговування кредиту. Також АТ «Креді Агріколь Банк» в обґрунтування заявлених позовних вимог просить суд стягнути заборгованість за простроченими відсотками, натомість з наявних матеріалів неможливо встановити спосіб та порядок розрахунку відсотків, що обмежує право відповідача перевірити правильність таких розрахунків. Позовні вимоги вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.62-66).

30.05.2024 року представник АТ «Креді Агріколь Банк» через «Електронний суд» подав відповідь на відзив, в якому зазначає, що комісія кредитодавця відноситься до загальних витрат за споживчим кредитом, пов`язана з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Умовами кредитного договору сторони визначили обов`язок позичальника сплачувати щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості. Інформація про комісію містилась у паспорті споживчого кредиту, з яким ОСОБА_3 ознайомився та підписав. Крім того, на момент укладення кредитного договору від 02.12.2021 року в частині комісії, поширювався Закон України «Про захист прав споживачів», який не містив норми про заборону комісії. Сплата комісії передбачається за ті послуги, які не надаються позичальнику безоплатно. Кредитний договір підписано особисто позичальником, який своїм підписом підтвердив факт згоди з усіма умовами договору, добровільно погодився на його укладення, сплачував відповідні виплати. На момент укладення договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Долучені до матеріалів справи первинні документи бухгалтерського обліку, є належними, допустимими та достатніми доказами, що підтверджують безспірність заборгованості та наявне прострочення виконання зобов`язання (а.с. 70-77).

10.06.2024 року ОСОБА_1 подала до суду заперечення, зазначила про невідповідність вимогам закону та порушенням прав споживачів нарахування комісії (а.с. 87-88).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с. 105-106).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2024 року задоволено клопотання представника АТ «Креді Агріколь» про витребування доказів, а саме витребування у Другої Фастівської державної нотаріальної контори копії спадкової справи №272/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.108-110).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (а.с.144-145).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 100-101).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 104, 123, 142, 154).

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 153), причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи відзив відповідача, відповідь на відзив позивача, заперечення позивача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 02.12.2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №6/2918720, відповідно до п. 1.1 якого Банк надає Позичальнику на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 37 638,31 грн. Строк кредитування по 01.12.2026 року включно (а.с. 6-10)

Пунктом 1.2. договору визначено, що кредит надається Позичальнику для погашення заборгованості за комплексним договором №5/2918720, укладеним між Банком та Позичальником 12.03.2019 року, відповідно до якого Позичальнику було видано кредит в сумі 49 163,00 грн.

Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку щомісячно процентну ставку за користування кредитом у розмірі 11% річних та комісійну винагороду за обслуговуання кредитної заборгованості в розмірі 2,3% від суми кредиту (п. 1.3.1 та п. 1.3.2 договору).

Надання кредиту здійснюється безготівково шляхом перерахування кредитних коштів в день видачі кредиту на рахунки заборгованості за договором №5/2918720 (п. 2.1 договору).

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, що підтверджується платіжними інструкціями від 02.12.2021 року (а.с. 11-17).

Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 04.04.2024 року, заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором №6/2918720 від 02.12.2021 року становить 40 817,46 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 36 685,46 грн., комісії 3 392,19 грн., відсотків 739,81 грн. (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12.04.2022 року (а.с. 27).

Другою Фастівською державною нотаріальною конторою Київської області здійснено реєстрацію спадкової справи за №272/2022 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 130).

16.08.2022 року до нотаріальної контори надійшла вимога позивача до спадкоємців ОСОБА_3 на суму боргу 40 817,46 грн. (а.с. 129).

Відповідно до відомостей спадкової справи №272/2022 після смерті ОСОБА_3 , із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 донька померлого, ОСОБА_2 син померлого. 03.06.2023 відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Також у заявах про прийняття спадщини ОСОБА_1 зазначила, що їй доведена до відома претензія кредитора (а.с. 128-140).

Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку статті 1282 ЦК України.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, провадження № 61-25487св18, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, провадження № 61-44960св18, від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, провадження № 61-27515св18, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, провадження № 61-37696св18, від 08 березня 2023 року у справі №669/446/17.

Судом встановлено, що АТ «Креді Агріколь Банк» у визначений законом строк звернулось до Другої Фастівської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємця майна померлого ОСОБА_3 на суму боргу 40 817,46 грн., яка залишилась невиплаченою. Відповідач ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно квартиру, а також, в силу наведених норм, прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого ОСОБА_3 . Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Креді Агріколь Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, а також враховуючи, що правовідносини, що виникли між банком і боржником, який помер ОСОБА_3 , після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст.1282 ЦК України, спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , в силу вимог ч. 3. ст. 1268 ЦК України, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати спадкоємців обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) та від 18 вересня 2019 року у справі 640/6274/16-ц.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за кредитним договором №6/2918720 від 02.12.2021 року, а саме тілом кредиту та відсотками.

Вирішуючи питання щодо розміру стягнення заборгованості, суд враховує надані відповідачем платіжні квитанції №40753463-1 від 23 грудня 2021 року на суму 1950,00 грн.; №41462722 від 02 лютого 2022 року на суму 1950,00 грн., платником за яким є ОСОБА_3 , отримувачем АТ «Креді Агріколь Банк» (), призначення платежу зарахування коштів згідно кредитного договору №6/2918720 (а.с. 69). Тобто, ОСОБА_3 за життя здійснив часткове погашення заборгованості за кредитним договором, проте вказані суми не було враховано банком під час розрахунку заборгованості. Протилежного позивачем доведено не було.

З огляду на викладене, судом встановлено, що дійсний розмір заборгованості за кредитним договором №6/2918720 від 02.12.2021 року становить 33 525,27 грн., сума за вказаним договором є непогашеною, а тому підлягає стягненню з відповідача.

Щодо позовної вимоги про стягнення простроченої заборгованості за комісією в розмірі 3 392,19 грн.

Відповідно до п. 1.3.2. кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплачувати Банку щомісячно комісійну винагороду за обслуговуання кредитної заборгованості в розмірі 2,3% від суми кредиту.

Підписанням договору позичальник замовляє у банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаціно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21, зроблено наступний правовий висновок: «10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З умов кредитного договору слідує, що необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням та наданням інформаційно-консультативних послуг, обслуговуванням кредитної заборгованості.

При цьому, умовами кредитного договору не передбачено надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості за плату. У кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, положення пункту 1.3.2 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Доводи позивача стосовно того, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості нараховувалась банком на підставі умов підписаного сторонами договору, які мали вільне волевиявлення при його укладенні, суд оцінює критично, оскільки судом встановлено, що такі умови є нікчемними, а тому у задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в сумі 3 392,19 грн. необхідно відмовити.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками в загальному розмірі 33 525,27 грн.

Відповідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 15, 16, 526, 530, 598, 599, 608, 610-615, 1048-1050, 1054, 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», статтями 4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89,141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором №6/2918720 від 02.12.2021 року в розмірі 33 525,27 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 486,90 грн.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», 01024, м. Київ, вул. Євгена Чикаленка, 42/4, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Текст рішення складено 14.02.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко