Провадження № 2/344/961/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

при секретарі с/з: Стефанюк Х.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 («Відповідач»), в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , суму заборгованості:

за Договором позики № 6302375 в розмірі 35 332.00 гри., з яких:

11 000.00 гри. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

24 332.00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою;

0.00 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику,

за Кредитним договором № 20810-10/2023 в розмірі 4 493.44 грн., з яких:

4 485.74 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

7.7 грн. - сума заборгованості за відсотками

за Кредитним договором № 4008604 в розмірі 13 5511.20 грн., з яких:

22 968.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

11 2543.20 грн. - сума заборгованості за процентами,

а всього 175 336.64 грн.

Позовні вимоги мотивувало тим, що Відповідачем ОСОБА_1 не виконано умов укладених з ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредитних договорів в електронній формі, зокрема, не повернуто основну суму кредиту та не сплачено відсотки.

На підставі укладених договорів факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до ОСОБА_1 , у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом.

Представником Позивача подано заяву про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву на позов не скористався.

Представником Відповідача на адресу суду подано письмові пояснення, у якому він частково заперечив проти позовних вимог, зокрема, визнав позовні вимоги в загальній сумі 43 561,44,00 грн. (12650,00 грн. за договором №6302375; 4493,44 грн. за договором №20810-10/2023; 26418,00 грн. за договором №4008604).

В частині стягнення з ОСОБА_1 решти суми заявлених у позові відсотків за користування кредитними коштами представник у письмових поясненнях заперечив, посилаючись на те, що встановлений сторонами договорів розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить встановленим обмеженням ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків.

В подальшому представником Відповідача на адресу суду подано додаткові письмові пояснення по справі. Просив врахувати вказані пояснення при вирішенні справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, викладені у письмових поясненнях доводи представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

1) 12.10.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №6302375, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором f08631, відповідно до умов якого Відповідач отримав суму позики у розмірі 11 000 гривень, строком до 31.12.2023 року (80 днів). Процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики: акційна процентна ставка, фіксована: 2,49000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання Позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п. 3.1.1. цього Договору; базова процентна ставка, фіксована: 2.49000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду, основна процентна ставка, фіксована: 2.49000% на день застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду, а відповідач зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.

Основна процентна ставка фіксована 3.00000% на день.

У відповідності до п.2.5. Договору позика надається позичальнику в день підписання договору шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) 4323 34хх хххх 8964, зареєстрованого позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті.

Матеріали справи містять розрахунок за Договором позики №6302375 від 12.10.2023 року та графік платежів, які також підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором f08631 та Паспорт позики, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором g30874.

11.11.2023 року між ТзОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду №1 до Договору позики №6302375 від 12.10.2023 року, відповідно до якої сума позики 11000,00 грн., строк користування позикою до 30.01.2024 року. Дата повернення позики 30.01.2024 року. Додаткова угода підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором h60655.

Додатком до Додаткової угоди №1 до Договору позики №6302375 від 12.10.2023 року позивачем долучено розрахунок за Додатковою угодою №1 до Договору позики №6302375 від 12.10.2023 року та графік платежів, які також підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором h60655.

11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 11-01/2024 у відповідності до умов якого TOB«МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників,вказаних у Реєстрі боржників.

Згідно п. 1.1. Договору факторингу Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб -Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (АКТ прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається).

10.04.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду №1 до Договору факторингу № 11-01/2024 у від 11.01.2024 року.

10.04.2024 року між ТзОВ «МАНІФОЮ» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 року.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №3 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 35 332,00 грн., з яких: 11 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 332,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою.

З розрахунку заборгованості за Договором позики №6302375 від 12.10.2023 року за період з 10.04.2024 року по 31.08.2024 року вбачається, що заборгованість становить 35 332,00 грн., з яких: 11 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 332,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою.

2) 15.10.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту №20810-10/2023, який було підписано електронним підписом позичальника W2212, за умовами якого Відповідач отримав кредит у розмірі 12 000,00 грн., зі сплатою 2,50% в день, строком кредитування 360 днів, до 08.10.2024 року.

З Додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №20810-10/2023 від 15.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 підписано електронним підписом позичальника W2212 графік платежів.

Крім того, ОСОБА_1 15.10.2023 року підписав електронним підписом позичальника W2212 паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені умови кредитування Відповідача, зокрема тип кредиту кредит, сума 12 000,00 грн., строк кредитування 360 днів, процентна ставка 2,50% в день, що становить 912,50% річних, тип процентної ставки фіксована. Загальні витрати по кредиту 108 000,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 120 000,00 грн.

25 липня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №25072024, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників.

25 липня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписано АКТ прийому-передачі Рестру боржників до договору факторингу № 25072024 від 25.07.2024 року.

Так, відповідно до витягу з реєстру боржників від 25.07.2024 року до договору факторингу №25072024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання фінансового кредиту №20810-10/2023 у сумі 4 493,44 грн., з яких: 4485,74 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7,70 грн. - сума заборгованості за відсотками.

З розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за Договором про надання фінансового кредиту №20810-10/2023 від 15.10.2023 року вбачається, що станом на 31.08.2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Аванс Кредит» становить 4 493,44 грн., з яких: 4485,74 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 7,70 грн. - сума заборгованості за відсотками.

3) 25.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір №4008604 про надання споживчого кредиту, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А158.

Згідно п.1.2-1.6.1 Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту складає: 23 000,00 гривень. Строк кредиту 360 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту, а також термін повернення кредиту встановлені Договором, можуть бути змінені (продовжені) за письмовою згодою сторін, шляхом підписання сторонами додаткового договору.

Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: Стандартна процента ставка становить 2,00% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою на весь строк кредиту 30 341,06% річних. Орієнтована загальна варість кредиту на дату укладення Договору складає 188 600,00 грн.

Відповідно до п.2.1.Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної карти) №4323хххххххх9864.

Сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору.

Цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на Договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання (за зразком, попередньо узгодженим Сторонами), в Особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Клієнта на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору (п.9.7.1. Договору).

Додатком №1 до Договору №4008604 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року сформовано таблицю обчислення вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який також підписаний Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А158 25.09.2023 року.

Крім того, ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А158 паспорт споживчого кредиту, у якому зазначена інформація до укладення договору про споживчий кредит.

27.06.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ 3 ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №27062024 (далі - Договір факторингу №27062024), у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

З акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №27062024 від 27.06.2024 року, підписаного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» вбачається, що клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 5471, після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу №27062024 від 27.06.2024 року, від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №27062024 від 27.06.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 135 511,20 грн., з яких:

22 968,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

112 543,20 грн. - сума заборгованості за процентами.

З розрахунку заборгованості за Договором №4008604 від 25.09.2023 року вбачається, що станом на 27.06.2024 року сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 135 511,20 грн., з яких: 22 968,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 112 543,20 грн. сума заборгованості за процентами.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитними договорами, а договори факторингу Відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).

За таких обставин, у Позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорах, наявне право вимоги до Відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що:

12.10.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» (Первісний кредитор) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Договір позики №6302375 в електронній формі на суму 11000,00 грн.

15.10.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» (Первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Договір про надання фінансового кредиту №20810-10/2023 в електронній формі на суму 12000,00 грн.

25.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Первісний кредитор) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Договір №4008604 про надання споживчого кредиту в електронній формі на суму 23 000,00 грн.

Факт укладення цих договорів та отримання кредитних коштів в сумі 11000,00 грн., 12000,00 грн. та 23000,00 грн. відповідно представник Відповідача не заперечував.

Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитними договорами.

Докази, які б спростовували вказану обставину, в матеріалах справи відсутні.

Представник Відповідача у письмових поясненнях на позов обставину неповернення ОСОБА_1 сум тіла кредиту у зазначених у прохальній частині позовної заяви розмірах за всіма договорами не заперечує.

Таким чином, сума тіла кредиту у 11 000,00 грн. (за Договором позики №6302375), 4485,74 грн. (за Договором про надання фінансового кредиту №20810-10/2023), 22 968,00 грн. (за Договором №4008604 про надання споживчого кредиту) підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, оскільки доказів погашення вказаної заборгованості по сумі кредиту Відповідачем Суду не надано.

Щодо стягнення суми відсотків за користування кредитом, Суд зауважує наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Як встановлено Судом, за Договором позики №6302375 від 12.10.2023 року кредит надавався на 80 днів. Додатковою угодою до даного договору від 11.11.2023 року строк дії договору продовжено до 30.01.2024 року, тобто, на 30 днів. Отже, загальний строк кредитування становить 110 днів.

За Договором про надання фінансового кредиту №20810-10/2023 від 15.10.2023 року кредит надавався на 360 днів.

За Договором №4008604 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року кредит надавався на 360 днів.

Зазначені умови цих договорів не суперечать вимогам статті 6 ЦК України, оскільки сторони є вільними при укладенні договору.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що заборгованість за процентами за користування кредитними коштами за кредитними договорами Позивачем нараховувалася в межах строку кредитування за даними договорами.

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19 Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що:

1) за Договором позики №6302375 від 12.10.2023 року проценти можуть бути нараховані строком не більше 110 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору, так як сторони є вільними в укладенні договору, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки.

Установлено, що відповідно до умов кредитного договору №6302375 від 12.10.2023 року сума кредиту становила 11000,00 грн, процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування 2,49% за день. Строк кредитування 110 днів. Отже, розмір заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за цим договором №6302375 від 12.10.2023 року складає 24 377,10 грн (11 000,00 грн. х 0,747% х 30 днів) + (11000 х 2,49% х 80 днів ).

В позовній заяві Позивач просить стягнути суму відсотків за договором №6302375 від 12.10.2023 року в сумі 24 332,00 грн., що є його правом згідно принципу диспозитивності.

2) За Договором про надання фінансового кредиту №20810-10/2023 від 15.10.2023 року проценти можуть бути нараховані строком не більше 360 календарних днів, так як сторони є вільними в укладенні договору, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки.

Установлено, що відповідно до умов кредитного договору Договору про надання фінансового кредиту №20810-10/2023 від 15.10.2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту сума кредиту становила 12 000,00 грн, процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування 2,50% за день. Строк кредитування 360 днів. Отже, розмір відсотків за користування кредитними коштами за цим договором №20810-10/2023 від 15.10.2023 року повинен був розраховуватися наступним чином: 12 000 х 2,50% х 360 днів ).

Однак, з урахуванням фактів погашенн Відповідачем тіла та відсотків за користування кредитом, Позивачем заявлено вимогу про стягнення відсотків за цим договором в розмірі 7,70 грн., а тому, враховуючи принцип диспозитивності, суд розглядає саме такий розмір даної вимоги.

Крім того, у письмових поясненнях на позов представник Відповідача таку суму відсотків не заперечує.

3) За Договором №4008604 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року проценти можуть бути нараховані строком не більше 360 календарних днів, так як сторони є вільними в укладенні договору, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки.

Установлено, що відповідно до умов договору №4008604 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року сума кредиту становила 23000,00 грн., процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування 2,00% за день. Строк кредитування 360 днів. Отже, розмір заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за цим договором Договором №4008604 про надання споживчого кредиту від 25.09.2023 року складає 165 600,00 грн. (23000 х 2,00% х 360 днів ).

В позовній заяві Позивач з урахуванням факту часткового погашення ОСОБА_1 заборгованості за вказаним кредитним договором просить стягнути суму відсотків за ним у розмірі 112 543,20 грн.

Стосовно посилання представника Відповідача на положення ч.3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Так, відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що кредитні договори, які є предметом розгляду в даній справі було укладено 12 жовтня 2023 року (№6302375), 15 жовтня 2023 року (№20810-10/23) та 25 вересня 2023 року (№4008604), тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», то доводи представника Відповідача щодо застосування до спірних правовідносин частини 3 та 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» не заслуговують на увагу оскільки положення даних норм на спірні правовідносини не поширюються.

Стосовно доводів представника Відповідача щодо несправедливості умов кредитних договорів в частині розміру відсотків.

За змістом ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У постанові від 02.12.2015 у справі № 6-1341цс15 Верховний Суд України наголосив, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 у справі № 6-40цс13 зроблені такі висновки: «Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Аналізуючи вказану норму, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві».

ОСОБА_1 , підписуючи договори, був ознайомлений з їх умовами, відповідно розумів їх зміст та розмір процентів, і надав свою згоду на отримання кредитних коштів.

Відповідно, Відповідач, детально ознайомившись з умовами договору, мав змогу зрозуміти, що розмір відсотків буде залежати від строку, за який він поверне кредит, тому відсутні підстави визнавати несправедливими умови договору щодо встановлення більшого розміру відсотків за користування кредитом.

Відповідач не надав належних і допустимих доказів того, що під час укладення кредитних договорів він не був ознайомлений з усіма їх умовами, не навів переконливих та істотних доводів щодо невідповідності умов кредитних договорів вимогам законодавства.

Суд не встановив обставин, які б свідчили про несправедливість умов кредитних договорів, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві чи наявність положень, які б вводили Відповідача в оману щодо змісту правочинів та наслідків його невиконання.

А тому відповідні посилання представника Відповідача у письмових поясненнях на позов суд відхиляє.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір слід розподілити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 288-289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк», суму заборгованості:

за Договором позики №6302375 від 12.10.2023 року в розмірі 35 332.00 грн., з яких:

11 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

24 332,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою;

за Договором про надання фінансового кредиту №20810-10/2023 від 15.10.2023 року в розмірі 4 493,44 грн., з яких:

4 485,74 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

7,70 грн. - сума заборгованості за відсотками.

за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4008604 від 25.09.2023 року в розмірі 135 511,20 грн., з яких:

22 968,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

112 543.20 грн. - сума заборгованості за процентами,

а всього 175 336,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , втрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.03.2025 року.

Суддя Домбровська Г.В.