Справа №569/3541/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа, яка не заявляє самостійних приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук Маргарита Олексіївна вимог щодо предмета спору, про скасування заборони на нерухоме майно,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі відповідачі), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук М.О., в якому просив скасувати заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 7232891, зареєстровану 22 травня 2008 року за №7232891 реєстратором: Друга рівненська державна нотаріальна контора, на об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 , власником якого є він.

Позовну заяву мотивував тим, що в листопаді 2024 року йому стало відомо про наявність заборони на належне йому нерухоме майно. Так, згідно інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19 листопада 2024 року №404330750, за об`єктом нерухомого майна: АДРЕСА_1 , існує обтяження з реєстраційним номером №7232891 від 22 травня 2008 року, внесене на підставі повідомлення приватного нотаріуса Матвійчук М.О. №505 від 16 липня 2001 року на основі договору застави №4840 про заборону на нерухоме майно, власником якого є він.

Рівненський обласний державний нотаріальний архів у відповіді №871/01-24 від 29 листопада 2024 року надав копію повідомлення нотаріуса про накладення заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна від 16 липня 2001 року. Однак, зі змісту вказаного повідомлення неможливо ідентифікувати заставодержателя, за договором застави №4840 від 16 липня 2001 року на підставі якого відбулось накладення заборони на його нерухоме майно.

Водночас, у 2001 році він уклав кредитний договір та договір застави нерухомого майна з ТОВ «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є AT «Банк «Фінанси та Кредит». Станом на день подання позову кредитний договір та договір застави у нього не зберігся.

У зв`язку з виконанням ним зобов`язань за кредитним договором, йому було надано лист №3412 від 19 вересня 2008 року за підписом керуючої Філії «Північно-Західне РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Плютинської Н.Б. про те, що по кредитному договору №Ф1-01/3148-19 від 16 липня 2001 року, укладеному між ним та ТОВ Банк «Фінанси та Кредит», в повернення забезпечення якого було укладено також договір застави нерухомого майна від 16 липня 2001 року (реєстровий № 4840) - зобов`язання виконані в повному об`ємі, кредит та відсотки сплачені повністю. Крім того, згідно даного листа вбачається, що у зв`язку з виконанням зобов`язань договірні відносини між ним та банком припинені, обтяження на заставне майно зняті.

Проте, у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна все ж таки існує запис про наявність обтяження на заставне майно за договором застави №4840 від 16 липня 2001 року.

За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань AT «Банк «Фінанси та кредит» перебуває в стані припинення, ліквідаційна процедура якого здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з 18 грудня 2015 року.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 22 грудня 2022 року №1067 з 27 грудня 2022 року визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації AT «Банк «Фінанси та кредит» здійснюються Фондом безпосередньо.

11 грудня 2024 року на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб скеровано адвокатський запит від 11 грудня 2024 року з проханням надати інформацію та підтверджуючі документи щодо виконання зобов`язань за кредитним договором № Ф1-01/3148-19 від 16 липня 2001 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та повідомити чи припинені обтяження на заставне майно ОСОБА_1 за договором застави нерухомого майна від 16 липня 2001 року, реєстровий № 4840, а також надати копії кредитного договору та договору застави, що були укладені між позивачем та ТОВ «Фінанси та Кредит».

У відповіді від 16 грудня 2024 року Фонд зазначив, що за даними ЄОІС у AT «Банк «Фінанси та кредит» станом на дату запровадження тимчасової адміністрації у банку (18 вересня 2015 року) відсутня будь-яка інформація про кредитну угоду особи, яка зазначена у запиті. Згідно даних архівів банку, які знаходяться у володінні Фонду, всі рахунки фізичної особи, яка зазначена у запиті, були закриті у період з 2002 по 2008 року.

06 січня 2025 року на адресу Фонду направлено заяву адвоката Таборовця А.П. від 06 січня 2025 року з проханням скасувати заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 7232891, зареєстровану 22 травня 2008 року за №7232891 реєстратором: Друга рівненська державна нотаріальна контора, на об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , посилаючись на лист Філії «Північно-Західне РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», відповідно до якого договірні відносини між банком та позивачем припинені у зв`язку з виконанням позивачем зобов`язань за кредитним договором № Ф1-01/3148-19 від 16 липня 2001 року.

Листом від 14 січня 2025 року Фонд повідомив, що на дату запровадження тимчасової адміністрації у AT «Банк «Фінанси та кредит» (18 вересня 2015 року) відсутня інформація щодо ОСОБА_1 як контрагента AT «Банк «Фінанси та кредит». Крім того, порядок зняття обтяжень визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», яким, зокрема передбачено, що державна реєстрація обтяжень проводиться в тому числі на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Станом на даний час, заборона на його майно не скасована, запис про обтяження нерухомого майна продовжує існувати, що призводить до порушення його прав та законних інтересів. Він позбавлений можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. При цьому, з огляду на час, який минув з моменту виникнення зобов`язання, відсутність будь-яких претензій з боку кредитора, існування обтяження на його майно не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність. Тому він змушений звернутися до суду.

03 березня 2025 року представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шилець А.Р. подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовити.

У відзиві вказав, що відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», яка нині триває.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 грудня 2022 року №1067 відкликано повноваження ліквідатора AT «Банк «Фінанси та кредит» делеговані Паламарчуку В.В. рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05 вересня 2022 року № 685 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію AT «Банк «Фінанси та кредит».

З 27 грудня 2022 року визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації AT «Банк «Фінанси та кредит» здійснюються Фондом безпосередньо.

Однак, Фонд не був стороною правочинів, вчинених позивачем.

Кредитний договір №Ф1-01/3148-19 від 16 липня 2001 року та іпотечний договір були укладені між позивачем та AT «Банк «Фінанси та кредит» (юридичною особою, яка на теперішній час існує та не є припиненою).

AT «Банк «Фінанси та кредит», як юридична особа, є самостійним учасником цивільних правовідносин та одноосібно несе відповідальність за наявні зобов`язання, стороною яких він є.

З моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених па нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Фонд гарантування не є правонаступником AT «Банк «Фінанси та кредит», а відповідно не є стороною договорів, які укладалися з Банком, а відповідно вимоги до Фонду гарантування про визнання припиненими зобов`язань за договором іпотеки та зобов`язання вчинити дії є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Фонд гарантування лише вчиняє дії передбачені законом по виведенню неплатоспроможного банку з ринку.

Таким чином, позивачем не доведено факту порушення його прав чи інтересів Фондом гарантування, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

03 березня 2025 року представник AT «Банк «Фінанси та кредит» Шилець А.Р. подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову до AT «Банк «Фінанси та кредит».

11 березня 2025 року третя особа, яка не заявляє самостійних приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук М.О. подала пояснення, в яких вказала, що нею, після посвідчення Договору застави між ТОВ «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 16 липня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4840, було надано повідомлення Другій Рівненській державній нотаріальній конторі про накладення заборони відчуження об`єкту нерухомого майна, а саме: житлового будинку за надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що був предметом застави згідно вказаного Договору застави.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. 21 березня 2025 року представник позивача Таборовець А.П. подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його та позивача участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, судові витрати просить покласти на позивача.

Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача AT «Банк «Фінанси та кредит» в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук М.О. в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. В своїх поясненнях просила проводити слухання справи за наявними матеріалами без її участі.

Дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом ОСОБА_1 на праві власності належить домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 червня 1995 року, виданим, замість втраченого, виконавчим комітетом Рівненської міської ради 27 листопада 2024 року.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності та нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №404330750 від 19 листопада 2024 року за об`єктом нерухомого майна: АДРЕСА_1 зареєстровано обтяження заборона на нерухоме майно, з реєстраційним номером №7232891 від 22 травня 2008 року, на підставі повідомлення приватного нотаріуса Матвійчук М.О. №505 від 16 липня 2001 року на основі договору застави №4840.

З копії повідомлення про накладення заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна від 16 липня 2001 року на ім`я ОСОБА_1 , яке надано Рівненським обласним державним нотаріальним архівом, слідує, що накладено заборону на відчуження об`єкту нерухомого майна жилого будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору застави №4840 від 16 липня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Матвійчук М.О.

З листа ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» №3412 від 19 вересня 2008 року слідує, що 16 липня 2001 року між ОСОБА_1 та ТОВ Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», був укладений Кредитний договір №Ф1-01/3148-19, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 2 000 дол. США. В забезпечення повернення вищезазначеного кредиту 16 липня 2001 року був укладений Договір застави нерухомого майна (реєстровий №4840), згідно якого було передано в заставу банку жилий будинок з надвірними будівлями (будинковолодіння) за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці розміром 600 кв.м. По даному кредитному договору зобов`язання ОСОБА_1 виконані в повному об`ємі, кредит та відсотки сплачені повністю. У зв`язку з виконанням зобов`язань по Кредитному договору №Ф1-01/3148-19 банком зняті обтяження на заставне майно. Таким чином договірні відносини між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Північно-Західне РУ», припинені, будь-яких претензій до ОСОБА_1 немає.

В листі від 16 грудня 2024 року №60-12794/24 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 22 грудня 2022 року № 1067 з 27 грудня 2022 року відкликані повноваження ліквідатора ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», делеговані Паламарчуку В.В. рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05 вересня 2022 року № 685 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію AT «Банк «Фінанси та кредит». Відповідно до зазначеного рішення визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації AT «Банк «Фінанси та кредит» з 27 грудня 2022 року здійснюються Фондом безпосередньо. За даними Єдиної операційно-інформаційної системи у AT «Банк «Фінанси та кредит» станом на дату запровадження тимчасової адміністрації у банку (18 вересня 2015 року) відсутня будь-яка інформація про кредитну угоду особи з ОСОБА_1 . Згідно даних архівів банку, які знаходяться у володінні Фонду, всі рахунки фізичної, особи ОСОБА_1 були закриті у період з 2002 по 2008 роки.

В листі від 14 січня 2025 року №60-375/25 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на заяву представника позивача ОСОБА_2 щодо скасування заборони на нерухоме майно повідомив, що станом на дату запровадження тимчасової адміністрації у AT «Банк «Фінанси та кредит» (18 вересня 2015 року) відсутня інформація щодо ОСОБА_1 як контрагента AT «Банк «Фінанси та кредит». І додатково повідомив, що порядок зняття обтяжень визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», яким, зокрема передбачено, що державна реєстрація обтяжень проводиться в тому числі на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 374 ЦК УРСР, в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору та договору застави, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості.

Відповідно до ч. 4 Розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України від 16.01.2003 №435-IV (який набрав чинності з 01 січня 2004 року) визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1 Закону України «Про заставу», в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору та договору застави, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає в силу договору чи закону.

За змістом ч. 1, 2 ч. 4 Закону України «Про заставу» предметом застави можуть бути майно та майнові права.

Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення.

01 січня 2004 року набув чинності Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV абзацом 4 статті 1 якого визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання.

Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.

Судом встановлено, що 16 липня 2001 року між ОСОБА_1 та ТОВ Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та кредит», був укладений Кредитний договір №Ф1-01/3148-19, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 2 000 дол. США. В забезпечення повернення вищезазначеного кредиту 16 липня 2001 року був укладений Договір застави нерухомого майна, реєстровий №4840, згідно якого було передано в заставу будинок, за адресою: АДРЕСА_1 . По даному кредитному договору ОСОБА_1 кредит та відсотки сплачені повністю, що свідчить про виконання ним основного зобов`язання. Відтак, застава будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , припинилась, після припинення основного зобов`язання, в зв`язку з його виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830, Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 липня 2004 року №73/5 закріплено, що внесення записів до вказаного Реєстру здійснюється на підставі відповідних рішень суду або заяв обтяжувачів.

Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із, зокрема, повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту), припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження, рішенням суду.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами першими статей 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Власник майна, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на вказане, у зв`язку виконанням ОСОБА_1 основного зобов`язання за Кредитним договором №Ф1-01/3148-19 від 16 липня 2001 року застава на жилий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , припинилась, а наявне не припинене обтяження на майно порушує права позивача вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому власністю, відтак, слід зняти заборону на нерухоме майно, зареєстровану 22 травня 2008 року за №7232891 реєстратором Другою рівненською державною нотаріальною конторою, на об`єкт обтяження: будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суд вказує таке.

Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 року), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15 грудня 2017 року). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Суд враховує, що позов про зняття обтяжень у державних реєстрах, внесених на підставі договору застави чи іпотеки, має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на це майно іншою особою (банк, кредитор, іпотекодержатель тощо). Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої (якою) оспорюється та/або щодо якої здійснено аналогічний запис у відповідному реєстрі, в даному випадку це АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

За наведених вище мотивів, у задоволенні позову до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб слід відмовити, у зв`язку із пред`явленням позовних вимог до неналежного відповідача.

За таких обставин, позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, в заяві від 21 березня 2025 року представник позивача Таборовець А.П. просив судові витрати покласти на позивача, а тому суд не здійснює розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук Маргарита Олексіївна, про скасування заборони на нерухоме майно задовольнити частково.

Зняти заборону на нерухоме майно, зареєстровану 22 травня 2008 року за №7232891 реєстратором Другою рівненською державною нотаріальною конторою, на об`єкт обтяження: будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

В задоволенні позову до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, буд. 17, м. Київ, .

Відповідач - Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», місцезнаходження: вул. Артема, буд. 60, м. Київ, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук Маргарита Олексіївна, місцезнаходження: вул. Князя Володимира, буд. 10Б/2, м. Рівне, РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 26 березня 2025 року.

Суддя О.О. Першко