справа № 570/5859/24
провадження № 2/570/376/2025
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Таборовця А.П.,

відповідачів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

у с т а н о в и в:

покликаючись на неможливість прийняття спадкового майна представник позивача адвокат Андрій Таборовець у поданій до суду 12 листопада 2024 року позовній заяві просить

визнати за позивачем майнові права засновника Фермерського господарства "Ранок" (ідентифікаційний код юридичної особи 22561704) у розмірі 30% частки в складеному капіталі Фермерського господарства "Ранок";

визнати за позивачем в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 , яка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнові права засновника; фермерського господарства «Ранок» (ідентифікаційний код юридичної особи 22561704) у розмірі 40% частки в складеному капіталі Фермерського господарства "Ранок";

визнати за відповідачем ОСОБА_3 майнові права засновника Фермерського господарства «Ранок» у розмірі 30% частки в складеному капіталі Фермерського господарства "Ранок".

У суді позивач позовні вимоги підтримав повністю, зазначає, що звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину майнових прав засновника фермерського господарства «Ранок», які успадкувала його мати ОСОБА_4 після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , який був засновником фермерського господарства «Ранок» та володів 40 % складеного капіталу фермерського господарства «Ранок» відповідно до його Статуту. Пояснює, що приватний нотаріус відмовила у видачі відповідного свідоцтва, мотивуючи, що у Єдиному державному реєстрі не зареєстровані члени господарства та частки членів господарства, а також відсутня інформація про наявність статутного капіталу/його розміру. Вказує, що відповідачі на частку у складеному капіталі ФГ "Ранок" не претендують, а тому він є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері. Разом з тим, на 30% частки в складеному капіталі має право його дружина відповідно до Статуту, а не рідна сестра яка спадкоємець.

Представник позивача адвокат Андрій Таборовець, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, стверджує, що оскільки розмір статутного капіталу не зазначений ні в установчих документах, ні у відомостях, що містяться в державних реєстрах, тому відсутність свідоцтва про право власності на частку ФГ "Ранок" є перешкодою позивачу для державної реєстраціїз метою внесення змін до установчих документів, які пов`язані із зміною засновника на підставі факту смерті фізичної особи. Вважає, що позивач не має іншої можливості захистити свої права та законні інтереси як спадкоємця інакше як шляхом звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо задоволення позову, на частку у складеному капіталі ФГ "Ранок" не претендує.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечує щодо задоволення позовних вимог, разом з тим вона не є співвласником майна, вона як відповідач вказана помилково.

Суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_4 /свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 02.12.1965/.

ОСОБА_5 був засновником фермерського господарства "Ранок", місцезнаходження якого: вулиця Лесі Українки, 117 с.Колоденка Рівненського району Рівненської області /витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.04.2024/ .

19 березня 2004 року Статут фермерського господарства "Ранок" викладений в новій редакції та зареєстрований розпорядженням голови Рівненської РДА за №166.

Згідно з п.4.4. статуту частки членів господарства у складеному капіталі, набутому після реєстрації даного статуту, складає: ОСОБА_5 - 40 %, ОСОБА_1 - 30 %, ОСОБА_6 - 30 %.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_5 /свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , а/з №733/.

Після його смерті заведена спадкова справа №33/2019 /витяг зі Спадкового реєстру №77090658 від 24 травня 2024 року/.

11 червня 2020 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на земельну ділянку площею 2,4000 га, кадастровий номер :01:020:0379.

11 червня 2020 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А.М. за №242, за яким все своє майно, яке на день смерті належатиме їй, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла матір позивача ОСОБА_4 /свідоцтво про смерть НОМЕР_3 , а/з №108/.

Після її смерті заведена спадкова справа №67346902 /витяг зі Спадкового реєстру №77090658 від 24 травня 2024 року/.

У повідомленні №180/02-14 від 22.05.2024 приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Вікторії Кутецької вказано, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна, що залишилося після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі майна, належного її чоловікові ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після смерті якого вона прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Фермерське господарство "РАНОК" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі, засновником вказаний ОСОБА_5 , однак не зареєстровані члени господарства, не зареєстровані частки членів господарства в складеному капіталі. Відсутня інформація про наявність статутного капіталу/його розміру.

Суд застосував такі норми права.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1298 ЦК України).

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд прийшов до таких висновків.

Суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористався правовою допомогою.

Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Виходячи із принципу ефективного способу захисту порушеного права слід зазначити таке.

Ст.5 ЦПК України передбачає способи захисту, які застосовуються судом, а саме, що ???здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У? випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону

У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Ефективний спосіб захисту права повинен: 1) забезпечити поновлення порушеного права; 2) в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування; 3) такий захист повинен бути повним (тобто не частковим); 4) забезпечувати мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії; 5) забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Одне право має захищатися одним позовом.

Згідно із зобов?язаннями, які взяті відповідно до ст.4, 6 та 14 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, Україна, серед іншого, прагне зміцнення поваги до демократичних принципів, верховенства права та доброго врядування; забезпечує стабільність і дієвість демократичних інституцій, гарантує права людини і основоположні свободи, а також зміцнення судової влади та підвищення її ефективності.

Загальною декларацією прав людини передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

У ст.3 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна держава, яка бере участь у цьому Пакті, зобов?язується, зокрема, забезпечити всякій особі, права і свободи якої, визнані в цьому Пакті, порушено, ефективний засіб правового захисту, навіть коли це порушення було вчинене особами, що діяли як особи офіційні.

У ст.13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Суд може захистити порушене право у заявлений спосіб, але за умови, що такий спосіб захисту прав, обраний позивачем, відновлює (захищає) порушене право позивача або нівелює негативні для нього наслідки у зв?язку з порушенням права, тобто, є ефективним способом захисту і виключає у подальшому необхідність пред?явлення інших позовів для захисту (відновлення) порушеного права. Обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Таким чином, зверненню до суду з вимогою про визнання права власності на спадкове майно мало б передувати вирішення даного питання в позасудовому порядку позивачем за участю нотаріуса або органу чи службової особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Позивач не надав суду доказів того, що він в установленому законом порядку подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на відповідне майно та що нотаріус відмовив йому у видачі указаного свідоцтва, а тому, враховуючи вищевикладене, такий позов є передчасним. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 16 січня 2019 року в справі № 2-390/2006, від 21 лютого 2021 року в справі № 392/1213/17.

Щодо повідомлення №180/02-14 від 22.05.2024 приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Вікторії Кутецької, з якого вбачається, що позивач звертався до нотаріуса та йому було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, то таке повідомлення не є відмовою нотаріуса у вчиненні відповідної нотаріальної дії, а є лише роз`ясненням (відповіддю) на його звернення.

Відтак, суд вважає, що звернення в суд з вимогою визнати право власності на майнові права засновника Фермерського господарства "Ранок", при тому, що нотаріус постановою не відмовляв позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину є передчасним, що у задоволенні позову необхідно відмовити у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту.

Щодо позовної вимоги про визнання за ОСОБА_3 майнові права засновника Фермерського господарства "Ранок" у розмірі 30% частки в складеному капіталі ФГ "Ранок, то у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Суд вважає за необхідне зазначити, що позивач має право звернутися до суду за захистом саме своїх, а не відповідача порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому процесуальним законом. Крім того, позов до даної особи поданий позивачем помилково.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п.6 ст.3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v.Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1,2 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в позові судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Клопотання про компенсацію судових витрат, а також доказів про такі витрати відповідач не подавав, тому такі відшкодуванню не підлягають.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити у цивільному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення виготовлене 20 березня 2025 року.

Суддя: Кушнір Н.В.