КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3741/18
Провадження № 2/488/88/25 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.03.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Волошиної Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у солідарному порядку заборгованість за договором позики у розмірі 21000,00 грн. - основного боргу, 23730,00 грн. - 0,5% пені, 8457,53 грн. - 60% річних, 3900,82 грн. - 30% штрафних санкцій, витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 12.12.2017 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно до якого він надав, а відповідач отримав 30000,00 грн., про що надав власноруч написану розписку.

12.12.2017 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з яким відповідач зобов`язався солідарно з відповідачем 1, відповідати в повному обсязі за виконання договору позики.

Відповідачами було сплачено 9000,00 грн. боргу за основним зобов`язанням.

Станом на 20.08.2018р. сума основного боргу становить: 21000,00грн.

Відповідачі відмовляються здійснювати повернення боргу та сплату відсотків. Від зустрічей відмовляються, на телефоні дзвінки не реагують, через що позивач був змушений звернутись до суду за захистом свої прав та законних інтересів.

01.10.2018 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи.

11.12.2018 року заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва позов ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі.

09.12.2020 року відповідач ОСОБА_2 , не погодившись з ухваленим рішенням, звернулася до суду з заявою про перегляд даного заочного рішення.

Ухвалою суду від 21.05.2021 року заочне рішення від 11.12.2018 року було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

20.02.2025 року ухвалою суду провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики закрито, у зв`язку із його смертю.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, проте в матеріалах справи є заява представника позивача з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач та її представник не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, в матеріалах справи є заява представника відповідача з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги не визнає.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч.1 ст.223 ЦПК України, суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник, як передбачено статтею 1049 ЦК України, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 12.12.2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно до якого позивач надав, а відповідач отримав 30000,00 грн., про що надав власноруч написану розписку.

У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору.

У зв`язку із неналежним виконанням грошового зобов`язання за договором позики від 12.12.2017 року виникла заборгованість в сумі 21000,00 грн. - основного боргу, 23730,00 грн. - 0,5% пені, 8457,53 грн. - 60% річних, 3900,82 грн. - 30% штрафних санкцій.

Позичальник ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с.69).

Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України).

Отже, у разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Наведений висновок повністю узгоджується із сталою судовою практикою, викладеною, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19).

Судовим розглядом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 не виявлено спадкоємців, які могли б прийняти спадщину і відповідати за борг.

Таким чином, після смерті боржника ОСОБА_3 його обов`язки за договором позики припинилися, і позов до нього не може бути задоволений, оскільки не встановлено спадкоємців.

Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Частиною першою статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Судом встановлено, що 12.12.2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з яким відповідач зобов`язався солідарно з відповідачем ОСОБА_3 , відповідати в повному обсязі за виконання договору позики.

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Частиною четвертою статті 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Зобов`язання за договором поруки нерозривно пов`язані з особою боржника, а тому в силу статей 553, 554 ЦК України неможливо поручитися за виконання зобов`язання боржника, цивільна правоздатність якого на момент укладення оспорюваного договору поруки припинилася у зв`язку зі смертю боржника.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину (стаття 1282 ЦК України).

За змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна.

Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

На поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням.

Подібний за змістом правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 03 червня 2015 року у справі № 6-206цс15.

Таким чином, після смерті позичальника за кредитним договором поручитель, за наявності його згоди, може відповідати за виконання спадкоємцями померлого позичальника зобовязань за кредитним договором, однак цивільне законодавство не передбачає можливості поручатися за виконання зобовязань особою, правоздатність якої припинилась у звязку зі смертю.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд робить висновок, що вимоги позивача до поручителя, ОСОБА_2 , є необґрунтованими, оскільки зобов`язання за договором поруки, відповідно до законодавства, припиняються у разі смерті основного боржника, якщо не було правонаступників, які прийняли спадщину. Поручитель не може нести відповідальність після смерті боржника, якщо немає спадкоємців. Після смерті ОСОБА_3 його обов`язки за договором позики не перейшли до поручителя, оскільки такі зобов`язання припиняються з смертю боржника, як це передбачено цивільним законодавством. Проте, якщо б були спадкоємці, вони могли б продовжити виконання зобов`язань у межах вартості спадкового майна, що залишилося після смерті позичальника.

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються через те, що суд відмовив у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт серія та номер НОМЕР_1 , виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , паспорт серія та номер НОМЕР_3 , виданий Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.І. Селіщева