ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 березня 2025 року

м. Харків

справа № 638/18062/24

провадження № 22-ц/818/1610/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря: Сізонової О.О.,

учасники справи:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва та скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору,-

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2024 року, постановлену суддею Хайкіним В.М.

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив усунути перешкоди у здійсненні права Харківської міської ради на користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної форми власності, зобовязання ОСОБА_2 знести об`єкт самочинного будівництва та скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору.

13 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Омарова Аміла Азада огли подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна а саме: гараж бокс № НОМЕР_1 , об`єкт житлової нерухомості: ні, загальною площею 28,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2024 року заяву задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно з реєстраційним номером 101, а саме: гараж бокс № НОМЕР_1 , загальною площею 28,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_2 , шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном, до набрання законної сили рішенням у справі №638/18062/24 за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва та скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Хряк А.О. просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; Зазначає, що судом першої інстанції помилково забезпечено позов шляхом накладення арешту, оскільки такий вид забезпечення позову є неспівмірним з заявленими позовними вимогами та порушує права інших осіб, які не були сторонами оскаржуваного правочину. Крім того, зазначає, що як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали, всі посилання в заяві керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 на можливі порушення прав позивача у даній справі не підтвердженні жодними доказами. Вказує, що оскаржувана ухвала не містить обґрунтування того, як відмова у забезпеченні позову утруднить або унеможливить виконання майбутнього рішення суду, враховуючи те, що поданий позивачем позов - немайнового характеру.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предмет спору та фактичні обставини справи, свідчать про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову про які просить позивач. І таке забезпечення позову є співмірним задоволеним вимогам.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Судом встановлено, що позивач просить про усунення перешкод у здійсненні права Харківської міської ради на користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності шляхом: зобов`язання ОСОБА_2 знести об`єкт самочинного будівництва - нежитлову будівлю гараж бокс № НОМЕР_1 загальною площею 28,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 з приведенням земельної ділянки під ним у придатний для подальшого використання стан; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як на підставу заявлених вимог про вжиття заходів забезпечення позову, позовач посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, у випадку їх задоволення судом першої інстанції. Зазначає, що є підстави вважати, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, відповідач, як власник спірного майна, може їм розпорядитися.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Враховуючи предмет спору, а також те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, - колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову у заявлений позивачем спосіб.

Вжиті судом заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам.

Щодо доводів апелянта про те, що ухвала порушує права інших осіб, при цьому без будь-якої конкретизації цих осіб та надання відповідних доказів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції зазначив, що накладається на нерухоме майно шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном, до набрання законної сили рішенням у справі.

Підстав вважати, що обраний спосіб забезпечення позову є неспівмірним та порушує права відповідача та інших осіб, не вбачається.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

Ю.М.Мальований

Повний текст постанови складено 31.03.2025 року.