УХВАЛА

24 березня 2025 року

м. Київ

справа № 705/4155/19

провадження № 61-6953св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання заповітів недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надіслали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року.

Верховний Суд ухвалою від 27 червня 2024 року відкрив касаційне провадження у цій справі.

У лютому 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подана представником ОСОБА_6 ,про стягнення витрат на правничу допомогу.

Вивчивши подану заяву, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її повернення без розгляду з огляду на такі підстави.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами четвертою-шостою статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц сформульовано такий висновок: «…Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності…».

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 83 ЦПК України копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення).

Згідно з приписами частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Представник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подав заяву про стягнення витрат на правову допомогу за допомогою засобів системи «Електронний суд», водночас не надав суду доказів надсилання зазначеної заяви та долучених до неї доказів до електронних кабінетів інших учасників справи, а у разі відсутності електронних кабінетів - доказів надсилання рекомендованим листом з повідомленням.

За змістом частини четвертої статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, що такі обставини є підставою для повернення зазначеної заяви без розгляду в контексті приписів частини четвертої статті 183 ЦПК України.

Такий висновок відповідає чинній правозастосовній практиці, зокрема, правовому висновку у постанові Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 725/1301/21, в ухвалі Верховного Суду від 10 січня 2025 року у справі № 754/2471/20 щодо порядку подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 183, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Повернути без розгляду заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання заповітів недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров