КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 760/6107/23

номер провадження №22-ц/824/733/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року /суддя Усатова І.А./

у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції про відшкодування шкоди та просив стягнути 100 000 грн моральної шкоди та 2 675 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 54-56/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема не звернуто уваги на те, що протокол про адміністративне правопорушення не складається до тих пір, поки не будуть відомі результати огляду на стан сп`яніння. А тому висновки суду про те, що складання протоколу є обов`язком співробітників поліції, в даній ситуації не відповідають вимогам Закону та є помилковими. Вказував і на те, що твердження суду про те, що позивача не було доставлено до Соціотерапії не узгоджуються з матеріалами справи та є помилковими. Наявність самого акту огляду на стан сп`яніння свідчить про те, що позивач проходив огляд.

Представник Департаменту патрульної поліції Олійник І.З. звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказувала, що рішення суду першої інстанції винесене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не можуть ставити під сумнів законність рішення суду першої інстанції або не відповідність його висновку обставинам справи, а також не дають підстав вважати, недоведеними обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, тому апеляційна скарга повинна бути відхилена. Протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а складається уповноваженою особою за наслідками вчинення адміністративного правопорушення у порядку та випадках, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні статті 251 КУпАП, є доказом по справі про адміністративне правопорушення. Питання щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, тощо, належить розглядати в порядку, визначеному КУпАП. Тобто, питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі, і самому протоколу про адміністративне правопорушення і діям співробітника патрульної поліції по його складанню здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності на загальних підставах.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 31 грудня 2022 року інспектором взводу №1 роти №5 батальйону 4 полку 1 (з обслуговування правого берега) УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Голованьовим Сергієм Володимировичем, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №375755 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що останній о 10.14 у Київській області, Броварський район, населений пункт Семиполки, вул. Київське шосе, буд.177, керував ТЗ Mercedes Benz Vito д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: 1) тремтіння пальців рук, 2) порушення координації рухів, 3) звуження зіниць. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у лікаря нарколога у м. Києві, на вул. Петра Запорожця, 20, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення України.

Позивач, звертаючись до суду з позовом зазначив, що всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 №1395, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №375755.

У позові зазначив, що неправомірно був затриманий та доставлений за підозрою вживання наркотичних засобів. У нього вилучено посвідчення водія та відсторонено від керування транспортним засобом. Вважає вказані дії співробітників патрульної поліції неправомірними, що призвело по понесення моральної шкоди у сумі 100000 грн та матеріальної у розмірі 2575 грн.

Відмовляючи у позовних вимогах, суд першої інстанції вірно керувався ст. 23 ЦК України про те, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Свої вимоги про відшкодування шкоди ОСОБА_1 обґрунтовував незаконними діями співробітників патрульної поліції, які неправомірно його затримали та доставили за підозрою вживання наркотичних засобів, достовірно знаючи, що він не перебуває в стані будь-якого сп`яніння та не вчиняв жодного правопорушення.

Водночас, з відповіді Департаменту патрульної поліції від 16.02.2022 №С-363.С 460/41/11/2/01-2023 вбачається, що складений протокол серії ААД №375755 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 було вибракувано відділом адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП, результат огляду на стан наркотичного сп`яніння був негативний.

Суд першої інстанції вірно вказував на те, що сам факт складення протоколу не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності співробітників Управління патрульної поліції, не тягне наслідків цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що діями поліцейського, як посадової особи, позивачу заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язком уповноваженої особи або органу, на який покладено функцію контролю дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач ОСОБА_1 не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували незаконність дій уповноважених осіб Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД N 375755 відносно ОСОБА_1 , що є визначальним елементом для стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади відповідно до положень ст.ст.1173, 1174 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, щодо очевидної незаконності складеного протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційним судом відхиляються, оскільки як вбачається із відповіді №С-363, С-460/41/11/2/01-2023 в ході перевірки встановлено, що працівники УПП у м. Києві ДПП діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постанови Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституцію та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідними до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. Також у матеріалах справи відсутні відомості, які б вказували на результат кримінального провадження (вручення підозри/закриття кримінального провадження) чи на те, що такі дії поліцейських, були визнані протиправними чи незаконними у межах кримінальним провадженням, що до суду направлено обвинувальний акт, щодо не законних/не правомірних дій, під час складання протоколів.

Повторно апеляційний суд акцентує увагу на тому, що складений протокол серії ААД № 375755 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно апелянта було вибракувано відділом адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 березня 2019 року у справі №712/7385/17 сформулювала висновок, що дії суб`єкта владних повноважень щодо складання протоколу без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для особи та не порушують її права.

Оформлення патрульним поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху здійснюється ним на виконання покладених на нього функцій та завдань, а дії зі складання протоколу про адміністративне правопорушення не породжують правових наслідків для особи, щодо якої складено такий протокол, крім тих, що пов`язані з розглядом такого протоколу судом.

Протиправність дій чи бездіяльності посадової особи або органу є одним з обов`язкових елементів, встановлення якого створює сукупність підстав для виникнення обов`язку з відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, оскільки за змістом статей 1173, 1174 ЦК України підлягає відшкодуванню шкода, завдана не будь-якими, а саме незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади чи його посадової особи.

Під протиправністю потрібно розуміти безпосередню суперечність (невідповідність) рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта.

У справах про відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, його посадових осіб, позивач може доводити наявність очевидних ознак протиправності чи свавільності дій цих суб`єктів, які спричинили порушення прав, свобод або інтересів позивача.

У наведеній категорії справ суд, з огляду на підстави позову, при вирішенні питання про те, чи мали дії або бездіяльність органів влади, їх посадових осіб, які становили втручання в право особи, ознаки свавільності, повинен оцінювати: чи були передбачені законом підстави (умови) для відповідних дій працівників поліції (у контексті цієї справи), чи були вони виправданими (необхідними) та пропорційними до конкретних обставин.

Втручання не буде свавільним, якщо: воно відбулося згідно із законом; воно переслідує легітимну мету і є пропорційним до цієї мети; воно є необхідним у демократичному суспільстві.

Отже при вирішенні спору про відшкодування шкоди суд може встановити протиправний характер дій (бездіяльності, рішень) працівників патрульної поліції як обов`язковий елемент деліктної відповідальності за наявності ознак очевидної протиправності чи навіть свавільності таких дій.

Така правова позиція висловлена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі №335/6977/22, до розгляду якої було зупинено дане апеляційне провадження, задля формування єдиної правозастосовної практики у справах за позовом фізичної особи про відшкодуванням моральної шкоди, завданої діями працівників патрульної поліції в результаті складання протоколу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: