Справа 359/626/24
Провадження 2/359/247/2025

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2025р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Кулик Т.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту батьківства

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6

01.09.1984 року, між її матір?ю і батьком був укладений шлюб.

15.01.1988 року, укладений між її батьками шлюб було розірвано, однак шлюбні відносини між ними не припинялися і тривали до 01.01.2013 року.

Від зазначених шлюбних відносин ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 . У свідоцтві про її народження в графі батько вказаний ОСОБА_6 .

Оскільки її батьки на момент її народження у зареєстрованому шлюбі не перебували, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, відомості про батька записані за вказівкою матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько ОСОБА_6 помер.

Відповідач ОСОБА_4 є рідною сестрою ОСОБА_6 ..

Встановлення факту батьківства їй необхідно для оформлення спадщини.

В зв`язку з цим просила суд встановити факт батьківства ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та зобов`язати Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису №1152 про народження ОСОБА_3 де у графі батько вказати ОСОБА_6 .

Ухвалою судді від 30 січня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (т.1 а.с.211).

11.03.2024 року представник позивача подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просив суд встановити факт батьківства ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , внести зміни до актового запису №1152 про народження ОСОБА_3 де у графі батько вказати ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 18.06.2024року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пославшись на їх безпідставність та те, що позивач не є біологічною донькою померлого ОСОБА_6 .

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_8 є батько позивача. Вона з 1988 року по 2013 рік перебувала з ним у цивільному шлюбі. Інших чоловіків з 1984 по 2013 рік у неї не було. Після народження ОСОБА_9 завжди її підтримував, як і під час її вагітності. В ДРАЦС вона прийшла разом з ОСОБА_10 для реєстрації народження ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_12 показав, що позивач є донькою ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ,які разом проживали. Коли ОСОБА_15 була вагітною то ОСОБА_16 був поруч, іншого чоловіка біля ОСОБА_15 свідок не бачив. Крім того, ОСОБА_16 любив ОСОБА_11 , а вона його.

Свідок ОСОБА_17 показав, що позивач є донькою ОСОБА_13 . Відносини у них були теплі,як у батька та доньки.

Свідок ОСОБА_18 показав, що позивач і ОСОБА_8 є донька та батько, зрозумівши це по їхньому відношенню.

Свідок ОСОБА_19 показала, що з 1998 року, що батьки ОСОБА_20 та ОСОБА_8 водили ОСОБА_11 до школи. Це була зразкова сім`я, в якій батько обожнював доньку та цікавився нею.

Свідок ОСОБА_21 показав, що ОСОБА_8 є рідним батьком ОСОБА_3 . Під час вагітності мати позивачки ОСОБА_14 , ОСОБА_8 був поруч і коли народилася ОСОБА_11 , то він був дуже щасливим.

Свідок ОСОБА_22 показав, що ОСОБА_8 є рідним батьком ОСОБА_3 . Під час вагітності мати позивачки ОСОБА_14 , ОСОБА_8 був поруч.

Свідок ОСОБА_23 показав, що ОСОБА_8 є рідним батьком ОСОБА_3 , який завжди називав її доцею. З листопада 1989 року ОСОБА_8 та ОСОБА_20 проживали разом.

Свідок ОСОБА_24 показав, що ОСОБА_8 є рідним батьком ОСОБА_3 . ОСОБА_20 та ОСОБА_8 з 1986 року проживали навпроти нього, завжди були разом і ОСОБА_16 виховував ОСОБА_11 . Крім того, свідок повідомив що однозначно сказати чи виїзджав ОСОБА_16 у 1989 році у відпустку чи у відрядження один не може.

Свідок ОСОБА_25 показав, що ОСОБА_8 є рідним батьком ОСОБА_3 , виховував її. Під час вагітності ОСОБА_7 був поруч. Крім того, свідок повідомив, що однозначно сказати чи виїзджав ОСОБА_16 у 1989 році у відпустку чи у відрядження один не може.

Свідок ОСОБА_26 , який є племінником ОСОБА_13 показав, що влітку 2022 року останній повідомив йому що ОСОБА_11 не його донька. Також ОСОБА_16 на її весіллі не був присутнім.

Свідок ОСОБА_27 показала, що в 2019 році ОСОБА_8 попросив її реалізувати 3 об`єкта нерухомості і сказав, що хоче пожити для себе, оскільки своїх дітей немає.

Свідок ОСОБА_28 показав, що ОСОБА_8 в 2017 році повідомив йому про те, що ОСОБА_11 є дочкою першої його дружини ОСОБА_15 . В березні 2021 року він сказав, що бог йому не дав дітей, але для ОСОБА_11 він робив що міг.

Допитаний відповідач, як свідок ОСОБА_4 показала, що ОСОБА_8 не є батьком ОСОБА_11 . Після народження ОСОБА_11 він повідомив їй, сестрі ОСОБА_29 та батькам, що ОСОБА_11 не його донька. Також він сказав через певний час, що буде ОСОБА_11 утримувати, але за рідну визнавати не буде. В період часу з 1988-1990 роки він проживав з іншою жінкою. Крім того, коли ОСОБА_16 помирав в лікарні, то ОСОБА_11 поруч не було.

Заслухавши представників сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . У відомостях про батька зазначено ОСОБА_6 , про матір - ОСОБА_5 . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (т.1 а.с.18,19).

ОСОБА_6 та ОСОБА_30 уклали шлюб 01.09.1984 року. Після укладення шлюбу у подружжя прізвище ОСОБА_31 та ОСОБА_32 відповідно. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 01.09.1984 серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.36).

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвали шлюб 15.01.1988 року. Це підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 15.01.1988 року серії НОМЕР_2 (а.с.37).

Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12.05.2023 року ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі батько зазначений ОСОБА_6 , в графі мати - ОСОБА_5 (т.1 а.с.38).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 11.04.2023 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.39).

Відповідно до довідки №196 від 18.07.2023 року спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №305, з поглибленим вивченням іноземної мови ОСОБА_3 дійсно навчалася у спеціалізованій школі № 305 з поглибленим вивченням іноземної мови з 1 вересня 1998 р. до 31 травня 2005 року. Батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , директор ТОВ "Комтек" і мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , лікар, постійно приділяли належну увагу навчанню та вихованню доньки (т.1 а.с.40).

Згідно характеристики учениці 4-В класу спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №305 з поглибленим вивченням іноземної мови батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , директор ТОВ "Комтек" і мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , лікар, постійно приділяють належну увагу навчанню та вихованню доньки (т.1 а.с.41).

04.05.2007 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Хміль Т.В. підписали заяви адресовані консульському відділу посольства Великобританії в Україні про надання згоди на тимчасовий виїзд до Великобританії з метою навчання їхньої доньки ОСОБА_3 (т.1 а.с.42,43).

25.12.2013 року ОСОБА_6 відповідно до договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. подарував ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 . (т.1 а с. 44,45).

29.05.2021 року ОСОБА_6 написав заяву голові ГБК «Супутник» про передачу у власність гаража № НОМЕР_5 його доньці ОСОБА_3 (т.1 а.с.50).

01.11.2019 року ОСОБА_6 написав заяву директору ТОВ «Статус Буд Премія» про надання дозволу на розміщення реклами «Нотаріус» або «Нотаріальна контора» (т.1 а.с.61).

27.08.2018 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (т.1 а.с.63).

16.01.2009 року ОСОБА_6 уклав договір на туристичне обслуговування з ФОП ОСОБА_33 щодо замовлення туру в ОСОБА_34 разом з ОСОБА_3 (т.1 а.с.71-74).

02.02.2012 року ОСОБА_6 уклав угоду доручення на бронювання туристичних послуг з ТОВ «Туристична фірма «Аероплан», а саме поїздки в Грецію разом з ОСОБА_3 (т.1 а.с.77,78).

Згідно ваучера №26 від 09.01.2004 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 замовлено тур в ОСОБА_35 (т.1 а.с.84).

В матеріалах справи містяться скрін шоти месенджера із контактом «папа» (т.1 а.с.87-105).

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису святкування 50 річного ювілею ОСОБА_13 та домашнього відео вбачається спільне проводження часу ОСОБА_13 та ОСОБА_3 (т.1 а.с.196).

На фотографіях зображені ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (т.1 а.с.109-143).

З відповіді №101-6268/06 від 25.07.2023 року Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації адресованої адвокату Паламарчук Наталії вбачається, що згідно відомостей, що містяться в архівній картотеці реєстраційного обліку, Ваш клієнт, ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 21.09.1990 по 27.01.1995. ОСОБА_6 зареєстрований за вищезазначеною адресою з 22.04.1986 дата зняття не зазначена, з 26.07.1988 по 26.07.1989, з 28.07.1989 по 28.07.1992, з 26.03.1993 по 22.05.1998; за адресою: АДРЕСА_4 з 10.12.2003 по 27.03.2017.

Між тим повідомляємо, що питання надання інформації та документів, що адреса: АДРЕСА_3 є ідентичною по своїй суті адресою: АДРЕСА_3 , що пов?язано з адміністративно-територіальними змінами, які відбулися у 1988 році, не відноситься до повноважень Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (т.1 а.с.148-149). Із доданої картки вбачається, що ОСОБА_3 вибула 27.01.1995 року (т.1.а.с150).

В матеріалах справи містяться квитанції, гарантійні талони на побутову техніку (т.1 а.с.156-176)

Згідно дослідження лабораторії EUROLAB від 16.11.2023 року вірогідність підтвердження спорідненості між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 складає 99,99% (т.2 а.с.16).

Із заповіту посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. 11.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_6 заповів житловий будинок АДРЕСА_5 та земельну ділянку з кадастровим номером :12:004:0168 ОСОБА_36 та ОСОБА_4 в рівних частинах (т.2 а.с.24).

Із свідоцтв про народження серії НОМЕР_6 від 02.03.1972, НОМЕР_7 від 20.11.1956 та серії НОМЕР_8 від 21.12.1963, вбачається, що батьками ОСОБА_6 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 є ОСОБА_37 та ОСОБА_38 (т.2 а.с.25-27).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №010-1395 від 11.04.2023 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті- хронічна ішемічна хвороба серця (т.2 а.с.28,29).

Подільська окружна прокуратура міста Києва не заперечує проти видачі ОСОБА_4 для поховання тіла її брата ОСОБА_6 (т.2 а.с.31).

12.04.2023 року між ФОП ОСОБА_39 та ОСОБА_4 укладений договір №35/23 про надання ритуальних послуг, пов`язаних із організацією та проведенням поховання ОСОБА_6 . Вартість наданих послуг становить 297 000 грн. (т.2 а.с.32,33).

Згідно звіту лабораторії ENDEAVOR DNA від 19.10.2023 року генетичний зв`язок між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не встановлено (т.2 а.с.39).

Згідно висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження ТОВ «Медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» від 16.04.2024 року ймовірність того, що ОСОБА_40 ІНФОРМАЦІЯ_5 є біологічним дядьком, тобто братом батька або матері за обома батьками відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 в рамках проведеного дослідження становить 99,3 %.(т.2 а.с.138-155).

Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи ТОВ «Медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» від 26.08.2024 року родинна спорідненість між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , була досліджена, та зроблено висновок, що спорідненість малоймовірна, а саме 0,34%. Отже, якщо ОСОБА_6 є рідним братом ОСОБА_4 , що є умовою даного аналізу, то малоймовірно, що він може бути біологічним батьком ОСОБА_3 .

Малоймовірно, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 можуть бути родичами з віддаленістю менше ніж три покоління.

Малоймовірно, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є тіткою по лінії батька, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , племінницею. Ймовірність цієї події складає 0.34%. (т.3 а.с.134-151).

21.05.2004 року та 21.05.2005 року ОСОБА_6 уклав контракт на навчання у загальноосвітньому навчальному закладі «Ліцей Міжрегіональної Академії управління персоналом» з загальноосвітнім навчальним закладом «Ліцей Міжрегіональної Академії управління персоналом» ОСОБА_3 (т.3 а.с.234,235).

Згідно відповіді ТОВ «Євролаб» від 04.02.2025 року, у відповідності до Закону України «Про судову експертизу» ТОВ «Євролаб» не здійснює діяльність по проведенню судово молекулярно-генетичної експертизи та/або ДНК дослідження на визначення спорідненості, оскільки не відноситься, відповідно до ст. 7 Закону, до державних спеціалізованих установ, що здійснюють судово-експертну діяльність, та не набуло право на здійснення ліцензованої діяльності.

Інформаційна послуга на визначення спорідненості, яку надає ТОВ «Євролаб» має виключно інформативний характер та придатне лише для приватного використання.

11.11.2023 року інформаційна послуга на визначення спорідненості була надана ОСОБА_3 , яка і здійснила оплату за цю послугу в касу підприємства (т.4 а.с.9).

Згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19/114-25/2155-БД від 29.01.2025 року Львівського НДЕКЦ особа чоловічої генетичної статі, ДНК-профіль,якої встановлено на зубній щітці ОСОБА_6 не може бути біологічним батьком ОСОБА_3 (т.4 а.с.24-26).

За ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі "KALACHEVA v. RUSSIA", заява № 3451/05, § 34, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Як зазначено у постанові Верхового Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 361/2653/15-ц, підставою для визнання батьківства, є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від батька. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20).

Також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України». Висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом із тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності.

Допитані в суді свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 показали, що ОСОБА_8 та ОСОБА_20 проживали разом.

Ці та інші свідки, а саме ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 . ОСОБА_22 , ОСОБА_25 показали, що ОСОБА_8 є рідним батьком ОСОБА_3 .

Разом з цим, суд критично оцінює їх показання в частині підтвердження факту батьківства та не бере до уваги, оскільки вони повністю спростовуються звітом лабораторії ENDEAVOR DNA від 19.10.2023 року, висновком молекулярно-генетичної експертизи ТОВ «Медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» від 26.08.2024, висновком експертного дослідження №ЕД-19/114-25/2155-БД від 29.01.2025 року Львівського НДЕКЦ. Оцінюючи критично ці докази суд враховує також практику ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі "KALACHEVA v. RUSSIA", заява № 3451/05, § 34.

Довідка та характеристика зі школи в якій навчалася ОСОБА_11 , заяви адресовані консульському відділу посольства Великобританії в Україні, заява голові ГБК «Супутник» в яких ОСОБА_8 зазначає ОСОБА_41 , як свою доньку, переглянутий відеозапис , факт реєстрації місця проживання за однією адресою та проживання разом ОСОБА_13 та ОСОБА_3 , їхній спільний відпочинок, спільні фотографії та скрін-шоти з месенджерів не можуть беззаперечно свідчити про те, що він є її біологічним батьком, а тому суд також оцінює ці докази критично і не бере до уваги.

За правилами ч.1 ст.79 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

З огляду на те, що ТОВ «EUROLAB» не набуло право на здійснення ліцензованої діяльності по проведенню судово молекулярно-генетичної експертизи та/або ДНК дослідження на визначення спорідненості, тому дослідження лабораторії EUROLAB від 16.11.2023 року про вірогідність підтвердження спорідненості між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є недопустимим доказом з врахуванням положень ч.1 ст.79 ЦПК України.

Інших належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачем та її представниками суду не надано.

Враховуючи наведене суд прийшов до висновку, що позивач не довів в суді належними і допустимими доказами підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту батьківства, а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити.

Разом з цим, відповідач в суді спростував обставини на які позивач послався як на підстави своїх вимог.

Так, ці обставини були спростовані показами свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_4 , які є послідовними та такими, що належним чином взаємоузгоджуються між собою та вищенаведеними звітом лабораторії, висновком молекулярно-генетичної експертизи, висновком експертного дослідження.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки у задоволенні позовних вимог про встановлення факту батьківства судом відмовлено, а вимога про внесення змін до актового запису є похідною від неї, тому у задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6Конвенції про захист правлюдини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Судові витрати вирішити на підставі ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,76-81,263-265,268,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту батьківства залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.03.2025 року.

Суддя Чирка С.С.