Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/158/25
Єдиний унікальний №733/263/25
Рішення

Іменем України

26 березня 2025 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Вовченка А.В.

при секретарі Мошенець Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Ічня цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Таліон Плюс», в інтересах якого діє представник Колінько А.В. звернулося до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини.

07.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 372453071 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким відповідач має заборгованість у загальному розмірі 20 614,50 грн., і право вимоги за яким було відступлене ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № МВ-ТП/3 від 08.10.2024 року.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором від 07.08.2021 року у загальному розмірі 20 614,50 грн.

З огляду на викладені обставини ТОВ «Таліон Плюс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 20 614,50 грн. та понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. та зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 зазначила, що визнає основну суму боргу і готова її сплатити, проте нараховані позивачем відсотки , штрафи та пеню вважає несправедливими та незаконними. На даний час вона не має офіційного не працевлаштована, а відповідно, і доходу. Вона має хронічне захворювання печінки. Це вимагає значних фінансових витрат на діагностику, консультації лікарів та саме лікування, що ще більше ускладнює її фінансове становище та робить неможливим одноразове погашення всієї суми боргу. Просить , у разі задоволення позову , розстрочити виконання рішення , оскільки у неї є заборгованість по іншому кредитному договору.На підтвердження вище викладеного надала підтверджуючі документи.

У відповіді на відзив представник ТОВ «Таліон Плюс» зазначив, що кредитний договір є двостороннім зобов`язанням, що передбачає право позивача на отримання процентів за користування кредитними коштами. Відповідач визнає позовні вимоги у частин

і сплати тіла кредиту, а отже і повністю визнає факт укладення кредитного Договору , та те ,що користувалась кредитними коштами, право вимоги за якими належить позивачу. Загальний строк користування кредитом до моменту дострокового розірвання Договору -103 дні. За цей час відповідач не сплатила жодної копійки на погашення кредиту. Щодо стану здоров`я відповідача зазначила, що даний факт не знімає відповідальності та обов`язку за укладеним Договором, який є чинним правочином. Наявність у відповідача інших кредитних зобов`язань свідчить лише про системність відповідача до порушень умов кредитних договорів. Просила позов задовольнити .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в заяві просив справу розглядати без їх участі.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії № 372453071, який позичальник підписала електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, і відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту 8100,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а також зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредитодавець перерахував кошти за договором в сумі 8100,00 грн. на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 одразу після укладення договору, який мав бути повернутий до 31.12.2021 року. Договором було узгоджено порядок нарахування процентів за користування кредитом та їх розмір.

За кредитним договором №372453071 від 07.08.2024 року , відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 20 614,50 грн., що складається з наступного: 8 100 грн. заборгованість по кредиту, 12514,50 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилася порушення умов зазначеного кредитного договору щодо своєчасної сплати сум кредиту та процентів за користування цим кредитом, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість.

08.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений договір факторингу №МВ-ТП/3, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язався відступити ТОВ «Таліон Плюс» зазначені у відповідних реєстрах вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором. У подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди. Водночас із витягу з реєстру прав вимоги від 08.10.2024року вбачається, що до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №372453071 від 07.08.2024 року про стягнення заборгованості у загальному розмірі 20 614,50 грн. (а.с. 15).

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч. 1 ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським

кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст. 1052 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст. ст. 525-527 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало Відповідачу кредит у розмірі 8100,00 гривень, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними у розмірі 1,50% на день.

Так, за умовами договору №372453071 від 07.08.2024 року сторони встановили загальний строк кредитування 103 дні від дати отримання кредиту з можливістю продовження строку (п.3.1 договору).

Кредитні кошти в розмірі 8100 грн. перераховано Відповідачу на банківську карту відповідача з № НОМЕР_1 у день укладення договору 07.08.2024 року про що свідчить довідка щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с.17-19).

Строк погашення кредитних зобов`язань настав. В досудовому порядку відповідачу було запропоновано повернути споживчий кредит, однак відповідач проігнорувала даний лист. Окрім того відповідача повідомлено про дострокове припинення Договору. При цьому Договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення., в т.ч. на електронну пошту відповідача. Також відповідача повідомлено про відступлення права вимоги до іншого кредитора за Договором Факторингу №МВ-ТП/3 від 08.10.2024 року.

Відповідачем не спростовано існування заборгованості за кредитним договором у розмірі 20 614,50 грн., з яких: 8100,00 грн. - заборгованість за основним боргом та 12 514,50 грн. заборгованість за відсотками, а отже позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою

адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Із наявного в матеріалах справи акту прийому-передачі наданих послуг від 30.10.2024 року вбачається, що позивачем за укладеним договором були понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану представником адвокатського обєднання «Ліга юридичних технологій та інновацій» Бражук М. О. та Колінько А.В. , повноваження яких підтверджуються довіреністю від 03.03.2025 року, що пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, у загальному розмірі 5000,00 грн. (1000,00 грн. за вивчення матеріалів справи та 4000,00 грн. за складання позовної заяви), сплата яких підтверджується актом прийому передачі наданих послуг (а.с.50).

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом

наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч. 4ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо не співмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч. ч. 5, 6ст. 137 ЦПК України).

Водночас у правовому висновку, викладеному у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, незначну складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, ціну позову, обсяг наданих адвокатом реальних послуг. Суд враховує, що позовна заява є типовою за змістом та використовується у більшості подібних справ, де позивачем є ТОВ «Таліон Плюс».

У зв`язку із цим та враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, суд дійшов висновку про явне завищення заявленої суми правової допомоги, тому вважає необхідним її зменшити до 3000,00 грн.

Також відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3028,00грн. підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №56 від 28.01.2024 року (а.с. 11).

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн., що у загальному розмірі складають 5422,40 грн.

Частиною 1 ст. 435 ЦПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. З ст. 435 ЦПК України). Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 435 ЦПК України).

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного

року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 435 ЦПК України).

Аналогічні підстави для подання заяви про розстрочення судового рішення передбачені ч. 1 ст. 33 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

З матеріалів цивільної справи встановлено , що ОСОБА_1 страждає на хронічне захворювання, яке не має їй змогу працювати та виплачувати заборгованість (а.с.83-90), дані докази суд вважає за необхідне покласти в основу винесення рішення по даній заяві

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно статті 617 ЦК України недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, та відсутність у боржника необхідних коштів також не звільняє боржника від покладеного на нього обов`язку

Враховуючи викладене, суд вбачає наявність підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду на 8 (вісім) місяців з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови рівними частинами щомісячно, оскільки виключні обставини, визначені ст.435 ЦПК України, як підстави для розстрочення виконання рішення суду, у даній справі встановлені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 279-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_1 ) ,на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за кредитним договором №372453071 від 07.08.2024 року у розмірі 20 614,50 грн., судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп., а всього 26 642 (двадцять шість тисяч шістсот сорок дві ) грн. 50 коп.

Розстрочити виконання судового рішення №733/263/25 від 26 березня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості в розмірі 26 642,50 грн . на вісім місяців до 25 листопада 2025 року вісьмома рівними частинами по 3330,31 грн. щомісячно, встановивши наступний графік розстрочки:

до 25 квітня 2025 року - 3330,31 грн.,

до 25 травня 2025 року - 3330,31 грн.,

до 25 червня 2025 року - 3330,31 грн.,

до 25 липня 2025 року - 3330,31 грн.,

до 25 серпня 2025 року - 3330,31 грн.,

до 25 вересня 2025 року - 3330,31 грн.,

до 25 жовтня 2025 року - 3330,31 грн.,

до 25 листопада 2025 року - 3330,31 грн.,

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» , м. Чернігів вул.Жабинського ,13.

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 26 березня 2025 року.

Суддя А. В. Вовченко