КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/9258/24
Провадження № 2/552/767/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2025 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Безугла А.Г.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання посилаючись на те, що сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на 1 курсі денної форми навчання у Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка». Позивачем за перший семест сплачено 9948 грн. 50 коп. та 10 251 грн. 50 коп. за гуртожиток. Від шлюбу мають ще молодшого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який проживає з відповідачем та на утримання якого позивач сплачує аліменти на користь відповідача у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно на підставі наказу Новосанжарівського районного суду Полтавської області від 23.07.2024 року. Позивач потребує матеріальної допомоги на утримання старшого сина, яку відповідач може надавати. Просив стягнути аліменти з відповідача на його користь на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, на період його навчання, але не більше ніж до досягнення сина двадцяти трьох річного віку.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 грудня 2024 року відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін.

Згідно розпорядження Київського районного суду м. Полтави від 26.02.2025 року призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2025 року справу прийнято до провадження.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та пояснив, що старший син перебуває на його утриманні, навчається на 1 курсі університету. Крім оплати за навчання та гуртожиток, дитина потребує кошти на придбання одягу, харчування, проїзду в транспорті. Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання старшого сина. Просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач має достатній заробіток, а тому може утримувати поновлітнього сина. Позивачем визнається, що повнолітній син продовжує навчання, освітні послуги надаються платно. Вважає що ОСОБА_6 не потребує матеріальної длопоомги, а може самостійно знайти заробіток. Відповідач з меншим сином перебуває у Німеччині, мають статус біженців, отримує незначну фінансову допомогу. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно довідки № 378813 від 25 вересня 2024 року ОСОБА_6 навчається на 1 курсі Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», денної форми навчання, відповідно до наказу № 848-ф від 14.08.2024 року, дата вступу 01.09.2024, дата закінчення 30.06.2028 року.

Згідно квитанції від 22.08.2024 року позивачем сплачено оплату за навчання ОСОБА_7 9850 грн. та 07.08.2024 року проведено оплату за гуртожиток у розмірі 10 150 грн.

Новосанжарівським районним судом Полтавської області від 23.07.2024 видано судовий наказ по справі № 542/1375/24 за заявою ОСОБА_3 , яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 22.07.2024 до досягнення дитини повноліття.

Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року " Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних факторів:

- досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років,

- продовження ними навчання,

- потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі,

- наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно до ч.2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до статті 200 Сімейного Кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів враховує обставини, зазначені у статті 182 СК України, та бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків.

Повнолітній син сторін навчається, не досяг 23 років і потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Судом встановлено той факт, що у зв`язку з навчанням, ОСОБА_7 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати, як позивач, так і відповідачка.

Що стосуєтсья заперечень представника відповідача , то суд виходить з наступного.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що має працездатний вік та мешкає разом з молодшим сином ОСОБА_8 у м. Росток Німеччина та отримує фінансову допомогу.

Також зазначає, що позивач отримав за перод з 01.09.2024 року по 30.11.2024 року заробітну плату у розмірі 91 873 грн. 83 коп., а тому у нього є можливість надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання оскільки його заробіток дозволяє утримиувати себе та свого сина, проте суд не може погодитись з цими запереченнями.

Звернення саме позивача з даним позовом передбачено вимогами діючого законодавства.

Відповідачем не надано суду доказів у розумінін ст. ст. 76-80 ЦПК України, які б підтведили , що остання немає матеріальної можливості чи з інших підстав, надавати повнолітньому сину, який продовжує навчання допомоги.

При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, відповідач є працездатною, може надавати матеріальну допомогу.

Також суд враховує, що на утримання відповідачки перебуває ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Матеріальний стан відповідача не виключає можливість сплати аліментів, але суд визнає за необхідне визначити їх розмір у межах 1/6 частини доходу.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, а саме з 26 грудня 2024 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Також з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 199-201 Сімейного Кодексу України, ст.. ст. 10, 12,81, ,259,263-265, 430 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на період навчання, починаючи з 26 грудня 2024 року до 30 червня 2028 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розміроі 1 211 грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення виготовлений 21 березня 2025 року.

Головуючий Ж.В.Кузіна