Провадження № 2/686/2237/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2025 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

за участю: представника позивача Змієвської Т.П.,

представника відповідача Яцишина А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

28.08.2024 року позивач ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором №75165665 від 27.08.2021 року в сумі 20561 грн. 35 коп., яка виникла в результаті невиконання відповідачем умов вказаного вище кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником якого є ТОВ «Коллект Центр», згідно якого відповідачу надано кредит.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань представник позивача просить стягнути з останньої на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість у розмірі 20561,35 грн., з яких 9362,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11197,82 грн. заборгованість за відсотками; 1,53 грн. нараховані 3% річних, а також 3028 грн. судового збору та 9000 грн. витрат на правову допомогу.

06.11.2024 року Хмельницьким міськрайонним судом винесено заочне рішення у справі №686/23344/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким стягнуто з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №75165665 від 27.08.2021 року у розмірі 14019,60 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2064,62 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6136,20 грн., всього: 22220,42 грн.

Ухвалою суду від 13.01.2025 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду та заочне рішення у справі №686/23344/24 скасовано, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

07.02.2025 року до суду надійшов відзив на позов, у якому сторона відповідача заперечує факт укладення кредитного договору та отримання від позивача кредитних коштів, а також вважає, що позивачем пропущеного строк позовної давності.

20.02.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій спростовуються доводи відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 27.08.2021 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір позики №75165665.

Так, відповідно до п. 2 Договору позики №75165665 від 27.08.2021 року, позивач надав відповідачці позику у сумі 9362,00 грн.; строк Позики 25 днів; процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99%, яка нараховується за кожень день користування Позикою.

Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості станом на дату подачі позовної заяви становить 20561,35 грн., з яких 9362,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11197,82 грн. заборгованість за відсотками; 1,53 грн. нараховані 3% річних.

22.02.2022 року між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №22/02/2022, відповідно до умов якого ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №75165665 від 27.08.2021 року, що укладений між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та боржником, яким є ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023/01 від 10.01.2023 року відступило ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №75165665 від 27.08.2021 року, що укладений між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та боржником, яким є ОСОБА_1 .

Згідно п. 2 Договору №75165665 від 27.08.2021 року позика ОСОБА_1 в розмірі 9362,00 грн. була надана строком на 25 днів, процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99%, яка нараховується за кожень день користування Позикою. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII.

Факт отримання відповідачкою коштів підтверджується листами ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» №11/07/24-13 від 11.07.2024 року та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» №12/07-2024-4/ТНПП від 12.07.2024 року, а також витребуваною згідно ухвали суду від 17.02.2025 року випискою АТ КБ «ПриватБанк» за договором б/н за період з 27.08.2021 по 03.09.2021 року, зі змісту якої встановлено, що 27.08.2021 року на картку ОСОБА_1 з номером НОМЕР_1 зараховано переказ у сумі 9362,00 грн.

У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У свою чергу, положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Із матеріалів справи встановлено, що кредитний договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», тому, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що договір, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а відтак вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст.ст. 205, 207 ЦК України.

Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі №569/8962/16-ц.

Оскільки ОСОБА_1 отримала від первісного кредитора грошові кошти у сумі 9362,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, однак свої зобов`язання відповідно до умов договору позики належним чином не виконувала, не повернула ані ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ані первісному кредитору, отриманої суми у вигляді тіла кредиту в розмірі 9362 грн., в зв`язку з чим згідно умов договору нараховується за кожний день користування позикою процентна ставка (базова, фіксована), що становить 1,99% упродовж строку позики 25 днів.

Таким чином розмір процентів, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 , необхідно обраховувати наступним чином: 9362 грн. /100 х 1,99% х 25 днів = 4657,60 грн.

Тобто, сума заборгованості за процентами за користування позикою, отриманою відповідачкою в ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 27.08.2021 року згідно Договору позики №75165665, становить не 11197,82 грн., як зазначено у позовній заяві, а 4657,60 гривень, як передбачено умовами Договору позики.

Нараховані Позивачем 3% річних в розмірі 1,53 грн. умовами Договору не передбачені, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідачки вказаних коштів.

Також до матеріалах справи долучені Правила надання грошових коштів у позику ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», затверджені директором Товариства, наказ №12/08/2021 від 12.08.2021 року, яких зазначено основні умови надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Договору позики, що укладається між Товариством та Позичальником.

Проте, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Ознайомлення з Правила надання грошових коштів у позику, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в Правилах не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Враховуючи викладене, необхідно врахувати, що Правила надання грошових коштів у позику не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування та містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Так, з Правилами надання грошових коштів у позику ОСОБА_1 не ознайомлювалася та не підписувала їх.

Також необхідно врахувати роз`яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеному у постанові від 30.03.2012 N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в якій у п.14 зазначено, що При вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048-1052, 1054-1055), статті 1819 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює жодних юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Отже, аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, а також те, що позивач на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги (факторингу) набув права нового кредитора до відповідача та має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення суми кредитних коштів, відсотків, відповідачем не спростовано наявність укладеного договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Коллект Центр» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованості за договором позики №75165665 від 27.08.2021 року в розмірі 14019,60 грн., з яких тіло кредиту 9362,00 грн., відсотки 4657,60 грн., а в решті вимог слід відмовити.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 9 000 грн, які підтверджуються договором про надання правової допомоги від 01.07.2024, заявкою про надання юридичної допомоги №347 від 30.07.2024 року, Актом №1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024 року та платіжною інструкцією № від 13.08.2024.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати на правову допомогу необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 68,18% (14019,60:20561,35х100) від розміру задоволених судом позовних вимог, тобто стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6136,20 грн. (9000:100х68,18).

Сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 2064,62 грн. (14019,60х3028:20561,35) слід компенсувати за рахунок держави, оскільки відповідачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 207, 257, 526, 546, 549, 611, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, адреса: 01133, м.Київ, вул. Мечнікова, 3, оф. 306) заборгованість за кредитним договором №75165665 від 27.08.2021 року у розмірі 14019,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6136,20 грн., всього стягнути: 20155,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судовий збір у сумі 2064,62 грн. компенсувати за рахунок держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в загальному порядку протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.03.2025 року.

Суддя Сергій Стефанишин