ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/15656/24

Провадження № 22-ц/820/192/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2024 року (суддя Чевилюк З.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України, в якому просив стягнути з Державного бюджету України на свою користь моральну шкоду, завдану незаконними діями державних органів у розмірі 33434,40 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 02 грудня 2023 року уповноваженими особами СПД НВП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області відносно нього було складено протокол про адміністративне порушення за частиною 1 статті 173-21 КУпАП., домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, нецензурна лайка, погрози фізичною розправою, відносно сестри ОСОБА_2 .

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2024 року, яка була залишена без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 квітня 2024 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 статті 173-21 КУпАП закрито, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Для захисту своїх прав від незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, позивач змушений був наймати адвоката та витрачати свій час на судову тяганину, яка тривала майже п`ять місяців, зокрема його притягнення до адміністративної відповідальності тривало з моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення 02.12.2023 року до ухвалення остаточного рішення Хмельницьким апеляційним судом 22.04.2024 року.

Вважає, що внаслідок незаконних дій працівників Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області щодо складання зазначеного протоколу йому було завдану моральну шкоду, яку просив відшкодувати у порядку, передбаченому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів із Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим, що закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу такого порушення підтверджує незаконність складення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, що презюмує завдання позивачу моральної шкоди.

Оскільки позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності уповноваженою особою інспектором поліції, під слідством чи судом не перебував, до спірних правовідносин не застосовуються положення статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

При визначенні розміру моральної шкоди суд оцінив ступінь моральних страждань позивача, врахував короткочасність конфліктної ситуації, наявність психологічного стресу у позивача після подій, а також наявність у позивача моральних (душевних) страждань, що були викликані вимушеними діями щодо доведення відсутності в своїх діях правопорушення з метою захисту свого порушеного права, дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати, ухвали нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 33434,40 грн.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за встановлених обставин по справі підстав зменшувати розмір моральної шкоди до 10 000 грн. не було. На спірні правовідносинами, які виникли між сторонами, поширюються положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Твердження суду першої інстанції, про те що позивач не перебував під судом та слідством не відповідає дійсності, оскільки справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглядалася Хмельницьким міськрайонним судом.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_1 в частині задоволених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження спричиненої йому моральної шкоди. Складений працівником поліції протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено працівником поліції, та відповідно до статті 251 КУпАП є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі. Протокол, як доказ, підлягає оцінці при розгляді уповноваженою особою справи про адміністративне правопорушення і не може бути скасований. При складанні протоколу стосовно позивача працівники поліції діяли в межах наданих повноважень, відповідально до статей 255,265-1 КУпАП та ЗУ «Про національну поліцію», а доказів про визнання їх дій неправомірними позивачем не надано, як і не доведено факту завдання цими діями моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку з протиправністю дій і завданням шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , Державна казначейська служба України просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення. Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14.11.2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 02 грудня 2023 року уповноваженою особою інспектором СПД НВП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Шляховим Анатолієм Сергійовичем, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №563119. ОСОБА_1 ставилось у вину те, що він 02.12.2023 року о 9-00 год. перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно сестри ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, принижував, ображав, погрожував фізичною розправою в присутності доньки, чим міг завдати шкоди психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_3 (стаття 173-2 КУпАП).

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 04 березня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП закрито за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 квітня 2024 року, постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2024 року, якою закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУПАП, залишено без змін.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України та деталізовані у Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон № 266/94-ВР). Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у виді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з огляду на загальні правила про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1 Закону № 266/94-ВР передбачено, що відповідно до правил цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Згідно зі статтею 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Системне тлумачення зазначених норм свідчить про те, що особа має право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону № 266/94-ВР та статті 1176 ЦК України лише за існування таких умов: шкода завдана особі визначеними у згаданих вище нормах державними органами (органами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність; органами досудового розслідування; прокуратурою; судом); шкода завдана особі переліком рішень, дій чи бездіяльності посадових чи службових осіб таких органів.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» у складі поліції функціонують: кримінальна поліція, патрульна поліція, органи досудового розслідування, поліція охорони, спеціальна поліція, поліція особливого призначення, інші підрозділи, діяльність яких спрямована на виконання завдань поліції або на забезпечення її функціонування, рішення про створення яких приймається керівником поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» оперативно-розшукова діяльність здійснюється оперативними підрозділами Національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції.

З урахуванням наведених правових норм колегія суддів вважає, що інспектор СПД НВП ХРУП ГУНП у Хмельницькій області старший лейтенант поліції, який складає протокол про адміністративне правопорушення, не є суб`єктом, який здійснює оперативно-розшукову діяльність чи проводить досудове розслідування, тому до таких правовідносин не застосовуються приписи статті 1176 ЦК України та Закону № 266/94-ВР.

З огляду на зазначене, у разі закриття справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 173-2 КУпАП, через відсутність події і складу адміністративного правопорушення відшкодування шкоди особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, здійснюється на загальних підставах, передбачених статтею 1174 ЦК України, а положення статті 1176 ЦК України та Закону № 266/94-ВР не є застосовними.

У спірних правовідносинах шкода відшкодовується на загальних підставах, визначених статтею 1174 ЦК України, а тому обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб відповідача у виді відшкодування шкоди є встановлення протиправності у діях працівників патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Невідповідність вимогам закону дій інспектора СПД НВП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Шляхового А.С., який склав протокол про наявність у діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 173-2 КУпАП в цій справі судами не встановлена.

Зі змісту постанови Хмельницького міськрайонного суду 04 березня 2024 року, яку залишено без зміни постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 квітня 2024 року у справі №686/32702/23 (справа про адміністративне правопорушення) встановлено, що у справі не містяться докази, які б підтверджували настання наслідків, передбачених диспозицією ч.1 статті 173-2 КУпАП, зокрема завдання ОСОБА_1 шкоди психічному або фізичному здоров`ю своїй сестрі в ході конфлікту між ними, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Тобто відсутність складу адміністративного правопорушення у діях позивача встановлена судом за результатами оцінки всіх доказів у справі, що не доводить очевидної протиправності дій працівника поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Рішенням у справі про адміністративне правопорушення не встановлено, що складений за результатами ДТП протокол про адміністративне правопорушення не відповідав вимогам закону, зокрема статті 256 КУпАП, та те, що на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення дії інспектора поліції були протиправними.

Отже, судом не встановлено неправомірності у діях інспектора поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому відсутні підстави для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб відповідача у виді відшкодування шкоди.

Ураховуючи те, що у спірних правовідносинах закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося не через невідповідність протоколу вимогам закону або через інші протиправні дії інспектора поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки у справі не встановлено підстав, визначених статтею 1174 ЦК України для відшкодування шкоди, у позивача не виникло право на відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позову.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду в справі №335/6977/22 від 22 січня 2025 року при подібних правовідносинах.

Зважаючи на зазначене, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме правила статті 1174 ЦК України, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволеі позову відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір сплачений Головним управлінням національної поліції в Хмельницькій області в розмірі 1453,44 грн. підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Хмельницькій області задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Компенсувати за рахунок держави в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України Головному управлінню національної поліції в Хмельницькій області судовий збір в розмірі 1453,44 грн. сплачений за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк