Справа № 214/7194/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 березня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ковтун Н.Г.,

за участю секретаря - Фартушної Є.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/7194/23 за уточненим позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» Нофенко Л.В. звернулася до суду 21.09.2023 року з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з централізованого опалення, за період з 01.10.2014 по 31.07.2023, у розмірі 55363,48 грн, втрат від інфляції у розмірі 13216,81 грн, 3% річних у розмірі 4116,04 грн, абонентське обслуговування у розмірі 163,86 грн, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

В подальшому позовні вимоги були уточнені.

Пред`явлені уточнені вимоги мотивовано тим, що АТ «Криворізька теплоцентраль» за специфікою своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату за отримані послуги відповідно до встановлених тарифів. На виконання своїх зобов`язань АТ «Криворізька теплоцентраль» надавало послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , де споживачем є ОСОБА_2 . У зв`язку із неналежним виконанням спживачем своїх зобов`язань, за період з 01.10.2014 по 31.07.2023 утворилась заборгованість в розмірі 81 132,73 грн, абонентське обслуговування у розмірі 268,89 грн. Крім того, позивачем нараховано збитки в порядку ст. 625 ЦК України, а саме інфляційні втрати 15 255,60 грн, 3% річних 5 818,04 грн. Оскільки споживач добровільно заборгованість не погашає, а звернення підприємства з цього приводу ігнорує, тому за захистом майнових інтересів АТ «Криворізька теплоцентраль» представник вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 26 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач скористалась своїм правом на подання відзиву на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки 04.05.2015 вона на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Биканова І.М., зареєстрованим в реєстрі №337, стала власником двокімнатної квартири, за адресою АДРЕСА_1 . Вказує, що особові рахунки на постачання теплової енергії за вищевказаною адресою на ОСОБА_3 не оформлені, а відтак вона не є належним відповідачем. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.10.2014 по 31.07.2023, проте не взято до уваги того факту, що згідно поданого позивачем витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №344945102 від 01.09.2023 ОСОБА_2 стала власником квартири лише з 04.04.2015. Із наданої суду інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вбачається наявність у відповідача обов`язку сплатити борги за комунальні послуги попереднього власника. Крім того, відповідач вбачає наявність підстав для застосування строку позовної давності. Вказує на те, що позовна давність за вимогою про стягнення плати за теплову енергію постановлену у період з 01.10.2014 по 21.09.2020 спливла до моменту звернення позивача до суду (а.с.16-20).

Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року задоволено клопотання представника позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» про витребування доказів. А саме витребувано від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Биканової І.М. копію договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 .

20 листопада 2023 року від представника позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» надійшла відповідь на відзив. Вказала, що особовий рахунок № НОМЕР_1 оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Виходячи з цього, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника за відповідною заявою. На даний момент особовий рахунок оформлений на ОСОБА_3 . На підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо наявності у відповідача статусу споживача АТ «Криворізька теплоцентраль», вказує наступне. Від відповідача не надходило жодних актів-претензій у зв`язку з порушенням порядку надання послуги з централізованого опалення чи зміною її споживчих властивостей, дана послуга позивачем була надана належним чином та в повному обсязі. Вказує на те, що ОСОБА_2 є належним відповідачем у даній справі, так як вона є власником вказаної квартири. До того ж нарахування за спожиту теплову енергію відповідачу за спірний період здійснювалось на нормативно встановленими тарифами, інформація про які публічною та доступною. Щодо строків позовної давності зазначає наступне. 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено п.12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, станом на дату подачі позовної заяви 21.09.2023 строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги з квітня 2017 не сплив та продовжився на строк дії карантину. Враховуючи вищевикладене просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.35).

15 грудня 2023 року від представника позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» надійшло клопотання про долучення доказів, а саме акти про подачу та припинення подачі теплоносія за період з 01.10.2014 по 31.07.2023 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.43).

На виконання ухвали суду про витребування доказів від приватного нотаріуса Биканової І.М. надійшла належним чином завірена копія договору купівлі-продажу, посвідченого нею 04.04.2015 року за реєстровим №337 (а.с.73).

25.03.2024 від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, з якої вбачається, що у зв`язку із неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань, за період з 01.10.2014 по 31.07.2023 утворилась заборгованість в розмірі 81 132,73 грн, абонентське обслуговування у розмірі 268,89 грн. Крім того, позивачем нараховано збитки в порядку ст. 625 ЦК України, а саме інфляційні втрати 15 255,60 грн, 3% річних 5 818,04 грн (а.с.82-85).

Крім того, представником позивача оператором поштового зв`язку «Укрпошта» була направлена уточнена позовна заява відповідачу ОСОБА_2 .

Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Як встановлено судом, право власності на вказану квартиру відповідач набула 04.05.2015 вона на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Биканова І.М., зареєстрованим в реєстрі №337, зміст якого не містить положень про відповідальність чи обов`язок ОСОБА_1 зі сплати боргу за комунальні послуги попереднього власника житла за вказаною адресою (а.с.73).

Чинним законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 01.09.2020 р. у справі № 686/6276/19.

Доказів на спростування зазначеного позивачем не надано.

Дослідивши розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги, проведені позивачем, перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу, суд встановив, що сума заборгованості за послуги з централізованого опалення розрахована позивачем, виходячи із встановлених тарифів та опалювальної площі житлового приміщення 56,3 кв.м за період з 01.10.2014 по 31.07.2023 та складає 81 132,73 грн (а.с.86).

Однак суд не може повністю погодитися з розрахунком суми заборгованості, наданим позивачем, оскільки, відповідач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.04.2015 року є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а тому апріорі не могла споживати житлово-комунальні послуги, що надавалися АТ «Криворізька теплоцентраль» з жовтня 2014 по березень 2015 (а.с.73).

Отже суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо необхідності покладення на відповідача ОСОБА_2 обов`язку стягнення заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за період із 01.10.2014 по 31.07.2023, оскільки, обставини порушення відповідачем ОСОБА_2 оплати за спожиту теплову енергію є доведеними частково за період з квітня 2015 по липень 2023.

Згідно із особовим рахунком № НОМЕР_1 вбачається, що він відкритий на кв. АДРЕСА_1 , загальна площа якої за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно становить 57 кв.м.

Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12 жовтня 2011 року № 343 та згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.07.2013 № 01/25-0940, відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається централізоване опалення до належного на праві власності житла відповідача, однак зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином.

Таким чином, послуги з постачання теплової енергії за зазначеною вище адресою надаються АТ «Криворізька теплоцентраль», що убачається з долучених до матеріалів справи переліку будинків, до яких подається теплова енергія, актів та інформації на підключення та відключення опалення в будинках, а також рішень про початок та закінчення опалювальних сезонів.

Окрім того, представником позивача долучено до матеріалів справи акти про подачу та припинення подачі теплоносія за період з 01.10.2014 по 31.07.2023 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44-62).

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Правовідносини з приводу постачання теплової енергії, що виникли між сторонами, регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630.

В даному випадку застосовується до 01.05.2019 року Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV, а з 01.05.2019 року Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII.

Раніше редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, а саме ч. 1 визначала, що споживач - це, зокрема, фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п. 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року).

Відповідно до ст.2Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 року у справі №176/456/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі №14-280цс18.

Відповідно доч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року №630, зі змінами та доповненнями, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Отже, судом із розрахунку заборгованості наданого позивачем, встановлено, що за період часу з квітня 2015 по липень 2023 заборгованість за адресою: АДРЕСА_1 , за надані послуги склала 78384,94 грн.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Між тим, у відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_2 заявлено клопотання про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення боргу, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом у вересні 2023 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів із квітня 2014 року по серпень 2020 року включно.

Разом з тим, судом вважає за необхідне зазначити наступне та врахувати, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та діяв й на час звернення позивача з даним позовом до суду.

Законом України №530-ІХ від 17.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, продовжено на строк дії карантину.

У постанові Верховного Суду від 07.09.2022 року у справі №679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин настрок дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом.

За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року.

Оскільки, в даному випадку перебіг трирічної позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за квітень 2017 року закінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом щодо стягнення заборгованості за період з 02.04.2017 року.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період із 02.04.2017 року по 31.07.2023 року у розмірі 69057,18 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем не внесена плата за абонентське обслуговування в загальному розмірі 268,89 грн, яка підтверджується наданим до суду розрахунком та яка також підлягає стягненню з відповідача (а.с.86 зворот).

Виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання(підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Отже, наявні правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

При визначенні розміру нарахувань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд виходить з відомостей, зазначених у розрахунках, з якими погоджується, а відтак розмір інфляційних втрат у розмірі 6754,04 грн та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 3558,55 грн вважає вірними (а.с.87,87 зворот).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Положеннями частини 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи, що відповідно до ст. 322 ЦК України, тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг, та з огляду на те, що між відповідачами і позивачем існували фактичні договірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у межах доведеності заявленого позивачем розрахунку заборгованості, а саме стягнути у солідарному порядку з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, наданих за період 02.04.2017 по 31.07.2023 та суми інфляційних втрат та 3% річних за відповідний період.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн. (а.с.1) належить стягнути з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 2085,87 грн. на користь позивача за період з 02.04.2017 по 31.07.2023 виходячи із розрахунку (79638,66*100%/102475,27=77,71%, 77,71%*2684/100%=2085,87 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,19,23,77,78,141,263-265,268,273,279,354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Частково задовольнити уточнені позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 за період 02.04.2017 року по 31.07.2023 рік за спожиту послугу з постачання теплової енергії у розмірі 69057,18 грн, абонентське обслуговування у розмірі 268,89 грн, інфляційні втрати у розмірі 6754,04 грн, 3% річних у розмірі 3558,55 грн, а загалом 79638 (сімдесят дев`ять тисяч шістсот тридцять вісім) грн 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» 2085 (дві тисячі вісімдесят п`ять) грн 87 коп в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», , юридична адреса: вул. Електрична, буд. 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г. Ковтун