П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м. Київ

Справа №2-11404/11

Апеляційне провадження №22-ц/824/4093/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Невідомої Т.О., Поліщук Н.В. за участю секретаря Цюрпіти Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, постановлену під головуванням судді Саадулаєва А.І. 26 вересня 2024 року у м. Київ, за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжного Євгена Дмитровича, боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною вище скаргою, в якій просив визнати незаконним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання здійснене старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Євгена Калюжного від 08 травня 2024 року по виконавчому листу №2-11404/11 від 08.01.2024 року, а виконавчий лист повернути до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві для виконання.

Скарга мотивована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Зобов'язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні коридором, площею 5,94 кв. м, у належній ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві власності квартирі АДРЕСА_1 , демонтувати у коридорі розміром 5,94 кв. м. на плані №3 самочинно замуровані проходи між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , сантехнічне обладнання в квартирі АДРЕСА_3 та встановлену стіну між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , тобто повернення майна - коридору розміром 5,94 кв.м. у первісний стан, який був до самовільної перебудови, який належить квартирі АДРЕСА_2 згідно зі свідоцтвом про право власності на приватизовану квартиру АДРЕСА_2 для повернення у первісний стан зазначеного приміщення площею 5,94 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 . Вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року стягнуто з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_5 судові витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи в розмірі 3936 (три тисячі дев`ятсот тридцять шість) гривень 00 коп, та витрати понесені позивачами на правову допомогу, у розмірі 2000 (двох тисяч) гривень 00 коп.

Стягувачем було отримано виконавчий лист. За даним виконавчим листом провадження відкривалося, але в подальшому Шевченківським районним ВДВС м. Києва виконавчий лист було загублено. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 березня 2023 року було постановлено видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для його пред'явлення.

30 квітня 2024 року скаржник подав заяву про відкриття виконавчого провадження.

14 травня 2024 року скаржник отримав повідомлення від старшого державного виконавця Калюжного Євгена Дмитровича про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Підставою для повернення виконавцем вказана відсутність на ухвалі штампу про набрання ухвалою чинності. Скаржник вважає дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Євгена Калюжного протиправними.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжного Євгена Дмитровича, боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що на ухвалі про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа, яка подана разом з виконавчим листом до державного виконавця, відсутня відмітка про дату набрання рішенням чинності, а також у виконавчому листі, що надійшов до відділу на виконання передбачено вчинення кількох дій, 08 травня 2024 року державним виконавцем, керуючись п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яке разом з оригіналом виконавчого документа направлено на адресу стягувача, а тому суд дійшов висновку, що дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку із чим, відсутні підстави для задоволення скарги.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , ним подано апеляційну скаргу, якій він вказує на те, що суд першої інстанції під час винесення вищевказаної ухвали неповно з`ясував усі обставини у справі, та неправильно застосував норми матеріального права.

Звертає увагу на те, що виконавчий документ був не дублікатом, а оригіналом від 29 листопада 2016 року, і до нього додавалася постанова апеляційного суду від 07 грудня 2023 року, якою поновлювався строк для його пред`явлення до виконання, та яка набирає законної сили з моменту її проголошення. Тому не зрозуміло яка відмітка мала бути на вказаній постанові про набрання нею законної сили.

Щодо декількох вимог у виконавчому листі, про які вказав суд першої інстанції, то скаржник вказує на те, що це одна вимога, яка полягає в усуненні перешкод шляхом демонтажу. Зазначає, що ним подавалась заява про роз`яснення рішення, в задоволенні якої було відмовлено, оскільки рішення суду від 24 червня 2016 року у даній справі не потребує роз`яснення, оскільки викладено в зрозумілій та ясній формі.

За таких обставин, відмова у відкритті виконавчого провадження в даному випадку вважає необгрунтованою.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі.

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, в якій вона вказує на те, що не має змоги бути присутньою в судовому засіданні призначеному на 05 березня 2025 року, оскільки буде зайнята в іншому судовому засіданні. Суд апеляційної інстанції розглянувши вказану заяву дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Колегія суддів звертає увагу, що у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить.

За таких обставин, поважність причин для відкладення розгляду справи судом апеляційної інстанції не встановлена, скаржник ОСОБА_1 реалізував своє право на викладення відповідних аргументів до доводів в апеляційній скарзі та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (ст. 367 ЦПК України), колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_6 ..

Інші учасники справи повідомлялись про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової кореспонденції на зазначені в матеріалах справи адреси, однак судова кореспонденція повернулась до суду апеляційної інстанції з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно ч.1 ст. 131ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За таких обставин, судова кореспонденція вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою, яка вказана в апеляційній скарзі, а тому неявка до суду вказаних осіб, згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

В порядку ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з такого.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Зобов'язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні коридором, площею 5,94 кв.м., у належній ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві власності квартирі АДРЕСА_1 .

Зобов`язано здійснити демонтаж у коридорі розміром 5,94 кв.м. на плані №3 шляхом демонтажу самочинно замурованих проходів між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , демонтажу сантехнічного обладнання в квартирі АДРЕСА_3 , та встановлення стіни між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , тобто повернення майна, коридору розміром 5,94 кв.м. у первісний стан, який був до самовільної перебудови, який належить квартирі АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності позивача на приватизовану квартиру АДРЕСА_2 , для повернення у первісний стан зазначеного приміщення 5,94 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 .

Стягнуто в рівних долях з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові витрати у сумі 245,00 грн.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року стягнуто з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_5 судові витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, в розмірі 3936,00 грн та витрати, понесені позивачами на правову допомогу, в розмірі 2000,00 грн.

29 листопада 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-11404/11 про зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні коридором, площею 5,94 кв.м., у належній ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві власності квартирі АДРЕСА_1 ; здійснити демонтаж у коридорі розміром 5,94 кв.м. на плані №3 шляхом демонтажу самочинно замурованих проходів між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , демонтажу сантехнічного обладнання в квартирі АДРЕСА_3 , та встановлення стіни між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , тобто повернення майна, коридору розміром 5,94 кв.м. у первісний стан, який був до самовільної перебудови, який належить квартирі АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності позивача на приватизовану квартиру АДРЕСА_2 , для повернення у первісний стан зазначеного приміщення 5,94 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 /а.с. 68,69/.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання - задоволено. Поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа у справі за позовом від 21 червня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи: Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ДТГО «Південно-Західна залізниця» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу та приведення приміщення у попередній стан, стягнення моральної шкоди /а.с. 70-75/.

03 травня 2024 року до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження від 29 листопада 2016 року у справі №2-11404/11 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу та приведення приміщення у попередній стан, яким зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні коридором, площею 5,94 кв.м., у належній ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві власності квартирі АДРЕСА_1 ; здійснити демонтаж у коридорі розміром 5,94 кв.м. на плані №3 шляхом демонтажу самочинно замурованих проходів між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , демонтажу сантехнічного обладнання в квартирі АДРЕСА_3 , та встановлення стіни між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , тобто повернення майна, коридору розміром 5,94 кв.м. у первісний стан, який був до самовільної перебудови, який належить квартирі АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності позивача на приватизовану квартиру АДРЕСА_2 , для повернення у первісний стан зазначеного приміщення 5,94 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 . До заяви було долучено оригінал виконавчого листа у справі №2-11404/11 від 29 листопада 2016 року та копію постанови Київського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року /а.с. 67-75/.

08 травня 2024 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжним Є.Д. було винесено повідомлення про повернення виконавчого листа №2-11404/11 виданого 29 листопада 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва про усунення перешкод у користуванні коридором, боржник: ОСОБА_3 , стягувач: ОСОБА_1 без виконання, на підставі ч.2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» /а.с. 77,78/.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з положеннями ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Згідно з п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

З наведених обставин вбачається, що у даній справі стягувачем ОСОБА_1 оскаржуються дії державного виконавця Калюжного Є.Д. щодо винесення ним повідомлення про повернення виконавчого листа №2-11404/11 виданого 29 листопада 2016 року стягувачу без прийняття до виконання на підставі ч.2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

З наведених обставин також вбачається, що 03 травня 2024 року до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява стягувача ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа від 29 листопада 2016 року у справі №2-11404/11 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу та приведення приміщення у попередній стан, яким зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні коридором, площею 5,94 кв.м., у належній ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві власності квартирі АДРЕСА_1 ; здійснити демонтаж у коридорі розміром 5,94 кв.м. на плані №3 шляхом демонтажу самочинно замурованих проходів між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , демонтажу сантехнічного обладнання в квартирі АДРЕСА_3 , та встановлення стіни між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , тобто повернення майна, коридору розміром 5,94 кв.м. у первісний стан, який був до самовільної перебудови, який належить квартирі АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності позивача на приватизовану квартиру АДРЕСА_2 , для повернення у первісний стан зазначеного приміщення 5,94 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 .

До заяви було долучено оригінал виконавчого листа у справі №2-11404/11 від 29 листопада 2016 року та копію постанови Київського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року /а.с. 67-75/.

Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжний Є.Д. виносячи 08 травня 2025 року повідомлення про повернення виконавчого листа №2-11404/11 виданого 29 листопада 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва про усунення перешкод у користуванні коридором, боржник: ОСОБА_3 , стягувач: ОСОБА_1 без прийняття до виконання, керувався положеннями ч.2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та виходив з того, що резолютивною частиною рішення на виконання якого було видано вказаний виконавчий лист передбачено вчинення кількох дій, а тому у виконавчому документі необхідно було визначити, в якій частині необхідно виконати таке рішення. Так як, вказаний виконавчий лист не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем на підставі п.6 ч.4 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено повідомлення про повернення виконавчого листа №2-11404/11 виданого 29 листопада 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва про усунення перешкод у користуванні коридором, боржник: ОСОБА_3 , стягувач: ОСОБА_1 без прийняття до виконання.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги стягувача ОСОБА_1 та визнання незаконним і скасування повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття виконання, оскільки державний виконавець діяв у відповідності і з дотриманням до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у виконавчому листі містилась одна вимога, яка полягає в усуненні перешкод шляхом демонтажу, відхиляються колегією суддів, оскільки виконавчим листом передбачено вчинення кількох дій, а саме «здійснити демонтаж у коридорі розміром 5,94 кв.м. на плані №3 шляхом демонтажу самочинно замурованих проходів між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , демонтажу сантехнічного обладнання в квартирі АДРЕСА_3 , та встановлення стіни між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ».

За таких обставин ухвала суду про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця є законною та обгрунтованою, а доводи наведені в апеляційній скарзі не знайшли своє підтвердження.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, висновки суду відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційні скарги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: Т.О. Невідома

Н.В. Поліщук