ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

Рішення

Іменем України

21 березня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., секретаря судового засідання Беленчук Я.В., розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Фастові Київської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

Встановив:

13 березня 2025 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 .

В заяві стверджується, що в період часу з початку 2024 року до початку 2025 року ОСОБА_1 спільно проживала з співмешканцем ОСОБА_2 в належній йому квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Наприкінці 2024 року співмешканець заявниці почав зловживати спиртними напоями, вести себе агресивно, застосовувати фізичне насильство до неї, заявниця до органів поліції не зверталася, так як він їй погрожував і вона боялася наслідків звернення.

З 28 лютого 2025 року заявниця припинила спільне проживання з ОСОБА_2 , повернулася до себе додому, однак останній продовжував її переслідувати, приходити до її помешкання та вчиняв конфлікти.

Конфлікти з колишньою співмешканкою ОСОБА_2 також вчиняв і за місцем її роботи. Свідками протиправної поведінки є матір заявниці ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_4 та колеги по роботі.

07 березня 2025 року ОСОБА_2 прийшов за адресою проживання заявниці та, як стверджує остання, пошкодив її телефон та витягнув примусово її на вулицю, після цього вибігла її матір, захистивши її, та викликала працівників поліції.

За фактом протиправних дій відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 173-2 КУпАП, справу скеровано до суду.

З урахуванням наведених обставин, заявниця просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , строком на 6 місяців, яким визначити тимчасові обмеження прав останнього, зокрема, заборонити ОСОБА_2 в будь-який спосіб контактувати з заявницею; заборонити ОСОБА_2 наближатися до місця проживання заявниці за адресою: АДРЕСА_2 , інших часто відвідуваних місць заявницею, зокрема, кафетерію « АДРЕСА_3 .

Додатково ОСОБА_1 просить суд заборонити ОСОБА_2 вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 13 березня 2025 року, справа передано на розгляд судді Самусі В.О.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, судове засідання призначене на 18 березня 2025 року на 15.00 годин.

У зв`язку із неявкою учасників справ в судове засідання, судове засідання було відкладеним до 21 березня 2025 року до 14.00.

В судове засідання, призначене на 21 березня 2025 року, заявниця та заінтересована особа не з`явились, були повідомленими про час і дату проведення судового засідання шляхом направлення смс-повідомлень на номера телефонів, зазначені в заяві.

Додатково, ОСОБА_2 , як заінтересована особа, був повідомленим про час і дату проведення судових засідань у спосіб, передбачений частиною 11 статті 128 КПК України, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті суду.

З урахуванням визначених в частині 2 статті 350-5 КПК України строків розгляду заяви, вжиття судом всіх можливих заходів інформування заявниці про час і дату проведення судового розгляду, відсутності заходів примусового забезпечення явки заявниці до суду, відсутності інформації щодо об`єктивних причин неявки заявниці для участі в судовому засіданні, суд, виходячи з основних засад цивільного судочинства, передбачених пунктом 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд без участі заявниці.

Також, з урахуванням належного повідомлення ОСОБА_2 про час та дату проведення судового засідання, відсутності інформації про причини неявки останнього та клопотань про відкладення судового засідання, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без його участі.

У відповідності до приписів частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву про видачу обмежувального припису та долучені до неї документи, суд не знаходить підстав для її задоволення.

Так, згідно приписів п. 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі, Закону), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно приписів п. 6 частини 1 статті 1 Закону, кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

За змістом п. 7 частини 1 статті 1 Закону, обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно п. 8 частини 1 статті 1 Закону, особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Згідно п. 9 частини 1 статті 1 Закону, оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно статті 26 Закону визначенні загальні підстави та положення, що регулюють процедуру застосування запобіжного припису, зокрема, визначений перелік осіб, що мають право звернутися з заявою до суду про видачу обмежувального припису, встановлений перелік заходів, які можуть бути застосовані до кривдника та строки їх застосування.

Так, згідно положень частини 1 та 2 статті 26 Закону, правом звернутися до суду про видачу обмежувального припису стосовно кривдника наділені, в тому числі, й потерпіла особа та її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1)заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання(перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу,якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику,переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В частині 3 статті 26 Закону вказано, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до частини 4 цієї статті, обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Системний аналіз зазначених вище правових норм свідчить про те, що обмежувальний припис є формою судового реагування на факти вчинення домашнього насильства чи погрози його застосування, що застосовується до кривдника на визначений законом строк та на підставі оцінки ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства.

Далі, згідно приписів частини 1 статті 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Згідно приписів п. 2 частини 1 статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана, в тому числі, й особою, що постраждала від домашнього насильства та її представником.

Згідно приписів частини 1 статті 350-3 ЦПК України, заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису.

Частиною 1 статті 350-4 ЦПК України визначені вимоги до заяви про видачу обмежувального припису, що передбачають, в том числі, необхідність зазначення обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У відповідності до частини 2 цієї статті, у разі неможливості надання зазначених вище доказів, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Згідно приписів частини 1 статті 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Згідно приписів частини 1, 2, 4 статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Далі, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19, при вирішенні питання щодо застосуванні обмежувального припису, суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 зроблено висновок, що відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Відповідно до правової позиції, висловленої в Постанові Верховного суду від 27 червня 2024 року по справі № 509/7151/23, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Отже, з урахуванням наведених правових норм та правових позицій ВС, при вирішення питання видачі обмежувального припису, визначальним є встановлення того факту, що мало місце домашнє насильство чи погроза його застосування до потерпілого (потерпілої), вчинене кривдником, який перебуває у визначеному законом специфічному правовому зв`язку з потерпілим (потерпілою), а аналіз наявних ризиків свідчить про високу вірогідність вчинення чи продовження домашнього насильства у будь-якому прояві.

Разом із тим, до матеріалів справи не долучено доказів, які б підтверджували обставини щодо вчинення домашнього насильства заінтересованою особою, як кривдником, щодо заявниці, як потерпілої.

Зокрема, як зазначалося вище, заявниця для участі в судових засіданнях не з`явилась, клопотань про виклик свідків чи її допит, як свідка, не заявила, доказів на підтвердження наведених в заяві доводів не надала, клопотань про витребування доказів чи забезпечення доказів не подала.

При цьому, до заяви долучений лише електронний витяг з протоколу серія ВАД № 711904, який не містить даних щодо характеру вчинених ОСОБА_2 дій, в ньому не наведено обставин, за яких відповідні дії були вчиненими. В цьому документі також не зазначені відомості про особу потерпілого (потерпілої).

З урахуванням наведеного, в цій справі не встановлено того факту, що мало місце домашнє насильство чи погроза його застосування до заявниці ОСОБА_1 , вчиненого ОСОБА_2 , як кривдником, як не встановлено і ризиків, що свідчить про високу вірогідність вчинення чи продовження домашнього насильства у будь-якому прояві.

Тому, на думку суду, не доведена потреба у застосуванні заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 у спосіб, зазначений в заяві про видачу обмежувального припису.

З урахуванням викладеного, керуючись приписами статей 1, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», статтями 350-1, 350-2, 350-3, 350-4, 350-5 ЦПК України, -

Ухвалив:

Відмовити у видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копію рішення суду надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Інформація про учасників справи:

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не відомий, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.О.Самуха