Доманівський районний суд Миколаївської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24.03.2025смт. Доманівка
Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої - судді Кривенко О.В.,
при секретарі - Маташнюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Доманівка цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,
Позивач ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до Доманівського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у сумі 9 548,92 грн.
Позов мотивований тим, що 26.10.2022 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних засобів №211723447, предметом якого є страхування транспортного засобу AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_1 .
04 грудня 2022 року в місті Києві по вулиці Автозаводській, 18 сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме водій транспортного засобу AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час перестроювання не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 13.02.2023 року по справі 156/29/23 вище вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм транспортного засобу AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_1 , Правил дорожнього руху, а саме: вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент скоєння вище вказаної ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211723447.
15.12.2022 року позивач отримав повідомлення про ДТП та 30.01.2023 року заяву про страхове відшкодування.
На виконання вимог п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач здійснив огляд пошкодженого транспортного засобу MERCEDES-BENZ Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу, а також здійснив розрахунок страхового відшкодування в порядку, передбаченому чинним законодавством.
Відповідно до консультації №72-D/ll/01 від 19.12.2022 року, вартість відновлювального
ремонту транспортного засобу MERCEDES-BENZ Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 15 187 (п`ятнадцять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 54 копійки.
Коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу MERCEDES-BENZ Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_2 , визначений у відповідності до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та становить - 0.6629.
Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу MERCEDES-BENZ Sprinter, державний НОМЕР_2 , з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без ПДВ становить 9 548 (дев`ять тисяч п`ятсот сорок вісім) гривень 92 копійки.
06.02.2023 р. позивачем на підставі заяви про страхове відшкодування було складено страховий акт, затверджено розрахунок страхового відшкодування та виплачено на користь потерпілого страхове відшкодування у розмірі 9 548,92 грн.
Тобто позивачем належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов`язання за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211723447.
Враховуючи, що відповідач після події ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП.
У зв`язку з зазначеним позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 9 548,92 грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. та судовий збір у сумі 3 028 грн.
Ухвалою судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 06 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.
Судом сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано і копію позову з додатком.
У судове засідання представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.
У судове засідання, призначене на 24.03.2025 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив , відзиву не подав.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання (ч.9 ст. 28 ЦПК), викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно полісу серії ЕР № 211723447 , 26 жовтня 2022 року ТДВ СК Альфа-Гарант уклала договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних засобів №211723447, предметом якого є страхування транспортного засобу AUDI А6, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Також встановлено, що 04 грудня 2022р. о 14:20 год. ОСОБА_1 , керуючи
автомобілем «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві на вул.. Автозаводська 18, під час перестроювання не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем « Mercedes-Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів та будучи причетним до дорожньо- транспортний пригоди залишив місце пригоди.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. п.10.3,2.10а Правил Дорожнього Руху України.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13.02.2023 року у справі №756/29/23, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст.ст.124, 122-4 КУпАП, накладено на нього штраф на користь держави у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Другим учасником ДТП є легковий автомобіль «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 належний ОСОБА_4 під керуванням водія ОСОБА_1 , пошкодження ТЗ учасника ДТП передня права частина.
На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована, страховим полісом № 211723447 у ТДВ СК Альфа-Гарант.
ОСОБА_1 порушив п. 2.10 а ПДР залишення водіями ТЗ, ін учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил п.10,3 ПДР Ін. Порушення ПДР, порушення правил перестроювання.
Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого встановлено, що ДТП сталося о 14:15 год. 04 грудня 2022 року за участю т/з потерпілого «Mercedes-Benz Sprinter» державний номерний знак НОМЕР_2 за участю винної особи тз «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 .
Також встановлено, що 30.01.2023 року, ОСОБА_2 звернувся до ТДВ СК Альфа-Гарант із заявою про страхове по страховому випадку, який стався 04.12.2022 року з автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter» державний номерний знак НОМЕР_2 в сумі 9 548,92 грн.
Копією протоколу огляду транспортного засобу від 15.12.202 р. було оглянуто пошкоджений транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter» державний номерний знак НОМЕР_2 та визначено пошкоджені частини транспортного засобу.
Відповідно до консультації №72-D/ll/01 від 19.12.2022 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу MERCEDES-BENZ Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 15 187 (п`ятнадцять тисяч сто вісімдесят сім) гривень 54 копійки.
Коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу MERCEDES-BENZ Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_2 , визначений у відповідності до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та становить - 0.6629.
Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу MERCEDES-BENZ Sprinter, державний НОМЕР_2 , з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без ПДВ становить 9 548 (дев`ять тисяч п`ятсот сорок вісім) гривень 92 копійки.
Відповідно до копії страхового акту № ЦВ/22/5560 встановлено, що страхувальник ОСОБА_1 , договір страхування №211723447 від 26.10.2022 р. по 26.10.2023 р., постраждала особа ОСОБА_2 , тз MERCEDES-BENZ Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_2 , зроблений огляд пошкодженого ЗНТ представник ТДВ СК Альфа-Гарант, особа винна в настанні страхового випадку ОСОБА_1 та розмір страхового відшкодування 9 548,92 грн.
Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України та ч. 2 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частин першої, другоїстатті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом частини першоїстатті 1191 ЦК Україниособа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченою відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі -Закон № 1961-IV ).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Згідно достатті 6 Закону № 1961-IV I страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до частини першої статті 22Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-
транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченомуЗаконом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно з підпунктом «б» пункту 38.1.1 статті 38Закону № 1961-IV страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подавати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.
Правовий аналіз зазначених вище норм закону дає підстави для висновку, що у страховика виникає право на звернення до суду з позовом в порядку регресу водія забезпеченого транспортного засобу за наявності таких умов: 1) страховик виплатив страхове відшкодування потерпілій особі; 2) водій є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди; 3) винна особа дорожньо-транспортної пригоди за його участю керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч. 6ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З урахуванням таких положень закону суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13.02.2023 р. про визнання ОСОБА_1 винуватим у дорожньо-транспортній пригоді яка сталася 04.12.2022 р. та у залишенні місця ДТП.
Тобто право регресної вимоги до відповідача наявне у позивача на підставі положень п.п. «в» пункту 38.1.1 статті 38Закону № 1961-IV.
Розмір страхового відшкодування у сумі 9 548.92 грн. належним чином обґрунтований позивачем, він відповідає умовам договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та підтверджений відповідними доказами.
Станом на час розгляду справи судом відсутні відомості про повну чи часткову плату коштів відповідачем.
Відповідач не надав суду доводів, які б спростовували обгрунтованість позовних вимог.
Оскільки судом встановлені фактичні та правові підстави для регресних вимог позивача до відповідача, вимога ТДВ СК"Альфа-Гарант" про відшкодування у порядку регресу від ОСОБА_1 компенсації виплаченої матеріальної шкоди, заподіяної ним власнику автомобіля марки MERCEDES-BENZ Sprinter, державний НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.12.2022 р. є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Стосовно витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 4 000, 00 грн, необхідно вказати таке.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову- на відповідача.
У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд зазначає, що представником позивача надано суду достатньо доказів на підтвердження витрат на правову допомогу та доказів щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг зі складністю справи та виконаними роботами.
Таким чином судом встановлено, що позивач отримав правову допомогу та поніс витрати в розмірі 4 000, 00 грн.
Згідно ч.5, 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу
допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В постанові Верховного Суду від 22.11.2019 у справі №910/906/18 зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідачем не подано.
Таким чином, оскільки стороною позивача підтверджено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, а клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем не подано, суд приходить до висновку, що такі витрати підлягають стягненню з відповідача.
Крім того, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн
Керуючись ст.ст. 12, 89, 137, 141, 263-265, 273, 280, 354-355 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування- задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його ухвалення, якщо протягом цього строку не буде подана заява про його перегляд відповідачем або апеляційна скарга позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області О. В. Кривенко