Справа № 307/3511/24
Провадження № 2/307/845/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Панфілова П.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги мотивує тим, що 19 серпня 2021 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_3 в денний час доби, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 , проїжджаючи по вулиці Волошина в селі Бедевля, Тячівського району, Закарпатської області, рухаючись в напрямку с. Біловарці, неподалік будинку №100, Тячівського району, Закарпатської області, під час виконання маневру повороту ліворуч на другорядну вулицю Ярослава Мудрого, в селі Бедевля, Тячівського району, порушила вимоги п.п. 1.5. 2.3 «б» та 10.1 Правил дорожнього руху, проявила неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, перед початком зміни напрямку свого руху не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надала переваги у русі автомобілю марки «Skoda», моделі «Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення задньою правою частиною її автомобіля із передньою правою частиною автомобіля марки «Skoda», моделі «Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , який в подальшому виїхав на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з мопедом марки «Hondа», моделі «Dіо» без номерного знаку під керуванням ОСОБА_5 , яка разом зі своєю неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухались теж у зустрічному напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня пасажирка мопеда марки «Honda», моделі «Dio», без номерного знаку, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а належний їй автомобіль «Skoda», моделі «Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне), то водій належного їй автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 31 серпня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до страховика винуватиці з повідомленням про ДТП. В подальшому, представником страховика було оглянуто транспортний засіб «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 та виявлено наступні пошкодження: розбите переднє праве крило, зламане кріплення крила переднього правого; розбитий підкрильник правий передній; розбита блок фара передня права в зборі; пошкоджено кріплення блок фари передньої праної; розбита права противотуманна фара (в зборі з кріпленням); розбитий бампер передній; пошкоджено кріплення бамперу переднього; пошкоджено направляючі переднього бамперу; розбито дзеркало заднього виду праве в зборі; деформація правої передньої двері. Вказані пошкодження у жовтні 2021 року, погоджено між мною та страховиком винуватиці на загальну суму 60000,00 грн. однак, з повідомлення представника АТ «СГ «ТАС» (приватне), до прийняття рішення судом про встановлення вини ОСОБА_3 , виплату таких, здійснити не можливо. При цьому, умовами вищевказаного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/9947138 передбачено, страхову суму на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну 130000 грн.

Всупереч вимогам п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», станом на сьогоднішній день ні особа, яка заподіяла шкоду ОСОБА_1 , ні її страховик АТ « СГ «ТАС» (приватне), не відшкодували їй ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2024 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та провадження у справі закрито у зв`язку із примиренням винної з потерпілою, на підставі ст. 46 КК України.

Вказана ухвала 25 липня 2024 року, набрала законної сили, а тому відповідно до положень ч.6 ст. 82 ЦПК України, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність ) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки, вартість майнового збитку, завданого їй ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , нею та її страховиком не виплачена, то така підлягає стягненню з ОСОБА_1 та АТ « СГ «ТАС» (приватне) на користь позивача, в судовому порядку.

Крім того, вона зазначала моральних страждань, які полягають у емоційних переживаннях, через фізичне пошкодження її майна, відсутність зайвих коштів для невідкладного ремонту автомобіля, що призвело до побутових незручностей, пов`язаних з неможливістю користуватися належним їй транспортним засобом, та порушенні нормальних життєвих зв`язків, ускладненні забезпечення потреб сім`ї в умовах відсутності автомобіля та необхідність користуватися громадським транспортом.

Виходячи з вищевикладених обставин, вимог та засад, заподіяну відповідачем ОСОБА_1 , моральну (немайнову) шкоду у грошовому виразі вона оцінюю у сумі 50 000 грн., оскільки саме такий розмір моральної шкоди відповідатиме характеру та тривалості її страждань, пов`язаних з неможливістю використовувати автомобіль, який навіть після ремонту буде вважатися, таким, що був пошкоджений в ДТП. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Таким чином, моральна шкода, в розмірі 50 000 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідачів АТ «СГ «ТАС» (приватне) та ОСОБА_1 на її користь у якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу 60000 грн. Стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на її користь у якості відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу 50 000 грн. А також стягнути з відповідачів 15 000 грн., витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 серпня 2024 року (єдиний унікальний номер судової справи 307/3511/24) було визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Ніточко В.В..

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В. від 20 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

30 серпня 2024 року від представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_7 надійшов відзив на позовну заяву, де вказує, що відповідачка ОСОБА_1 позов не визнає в повному обсязі з наступних підстав. За правилами цивільно-процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього кодексу. Для звільнення від сплати судового збору позивачкою зроблено посилання на п. 6 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», яким передбачено звільнення від судового збору позивачів у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Проте позивач не звільняється від сплати судового збору у контексті наведених у позовній заяві обставин з наступних підстав. Із матеріалів позову та ухвали суду від 17 липня 2024 року у справі № 307/2713/24 вбачається, що потерпілим у кримінальному провадженні за фатом ДТП є ОСОБА_6 , а позивачка у даному кримінальному провадженні потерпілою не являється, а отже підстав для звільнення від сплати судового збору позивачка ОСОБА_2 не має. Порядок відшкодування шкоди завданої транспортному засобу в результаті ДТП регламентується Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Законом України "Про страхування". Однак, у позовній заяві відсутні докази того, що страховою компанією позивачці відмовлено у здійсненні виплати страхового відшкодування, а тому вказана вимога є безпідставною. Щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_1 моральної шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу у сумі 50 000 гривень. Окрім того як встановлено під час проведення досудового слідства вказаним автомобілем користувався її син ОСОБА_4 , який відповідно до висновку судово -автотехнічної експертизи 80/05 від 20 травня 2024 року через перевищення швидкісного режиму винен у настанні даної ДТП під час якої автомобіль власником якого являється позивач отримав механічні ушкодження. На даний час відповідно до відповіді з СВ Тячівського РВП ГУ в Закарпатській області ОСОБА_4 оголошено про підозру та останній оголошений у розшук, а тому питання про стягнення моральної шкоди до вирішення вказаної справи є передчасним. Крім того, стягнення з відповідачки коштів у сумі 15000 гривень на відшкодування витрат на професійну правову допомогу є безпідставною вимогою. У матеріалах позовної заяви відсутній жодний доказ того що потерпіла зверталася до адвоката чи адвокатського бюро про надання правової допомоги, відсутні докази того, що потерпіла укладала договір про надання допомоги, відсутній акт виконаних робіт, а також квитанція про сплату коштів за надання правової допомоги.

10 вересня 2024 року ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В., заяву про самовідвід задоволено та відведено суддю Ніточко В.В., від розгляду справи та передано цивільну справу у канцелярію суду для повторного розподілу між суддями.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 вересня 2024 року (єдиний унікальний номер судової справи 307/3511/24) визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Стецюк М.Д.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням прийнято до свого провадження.

16 жовтня 2024 року від відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» надійшов до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючи на наступне. 19 серпня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda Octavia» номерний знак НОМЕР_3 та автомобіля «Volkswagen Golf» номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_8 . Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР9947138 - від 22 липня 2021 року. Страхування відповідно до пункту 9 ст.7 Закону України «Про страхування» є видом обов`язкового страхування, тому АТ «СГ «ТАС» (приватне) здійснює його у відповідності з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Законом України «Про страхування». 31 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із повідомленням про дорожньо-транспортну приводу (справа № 25571/29/2021/53 від 09 вересня 2021 р. ) з приводу дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19 серпня 2021 року. Згідно п. 35.1., ст. 35 ЗУ " Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ ) заяву про страхове відшкодування».

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 був пропущений термін подачі Заяви про страхове відшкодування встановлений законом, АТ «СГ «ТАС» (приватне) керуючись ст. 37. п. 1. 4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі, про що у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомлено ОСОБА_2 листом.

Таким чином, враховуючи вищезазначене АТ « СГ «ТАС» (приватне) діяло виключно в межах норм спеціального ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який врегульовує правовідносини між - Страховиком та Потерпілим. Окрім цього, жодним договором або законом не передбачений солідарний обов`язок ОСОБА_1 та АТ «СГ «ТАС» (приватне), тому позивачка безпідставно просить стягнути солідарному порядку 60000 грн. та 15000 грн.

17 грудня 2024 року від позивачки ОСОБА_2 надійшла до суду відповідь на відзив відповідача АТ СГ «ТАС» (приватне), де зазначає, що наведені у відзиві доводи є безпідставними та спрямовані виключно на уникнення АТ «СГ «ТАС» (приватне) взятих на себе зобов`язань за договором страхування АР9947138 від 22 липня 2021 року, виходячи з наступного. Як зазначалось в позовній заяві, 31 серпня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до страховика винуватиці ДТП відповідачки ОСОБА_1 з повідомленням про ДТП та в подальшому, представником останнього було оглянуто транспортний засіб «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_5 , виявлено ряд пошкоджень, що також підтверджується наданим у листопаді 2024 року на її заяву, АТ «СГ «ТАС» (приватне) актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 02 жовтня 2021 року разом з додатками. Вказані пошкодження у жовтні 2021 року, погоджено між нею та страховиком відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 60000,00 грн., однак як її було повідомлено, до прийняття рішення судом про встановлення вини ОСОБА_3 , виплату таких здійснити не можливо. Відповідно до вимог ст. 35 п.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Оскільки повідомлення про ДТП було подано водієм належного їй транспортного засобу ОСОБА_4 , то через намагання уникнути відповідальності за ДТП ОСОБА_3 , яка на протязі майже трьох років заперечувала свою вину у вчиненні вказаного злочину, аж до надходження в липні 2024 року обвинувального акту, до суду, за відсутності, на час спливу річного строку подачі заяви про страхове відшкодування, достовірних відомостей про винну особу, що безпосередньо впливає на визначення відповідальної за завдану шкоду особи (чи її страховика), вона була позбавлена можливості подати в річний строк заяву про страхове відшкодування належному страховику. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2024 року, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та провадження у справі закрито у зв`язку із примиренням винної з потерпілою, на підставі ст. 46 КК України. Вказана ухвала 25 липня 2024 року набрала законної сили, після чого мною одразу, в межах трьохрічного строку позовної давності пред`явлено даний позов. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Вважає доводи відзиву страховика щодо відсутності підстав для сплати страхового відшкодування, у зв`язку пропуском терміну подачі заяви про страхове відшкодування є необґрунтованими. Щодо тверджень відповідача про відсутність обов`язку солідарного стягнення з ОСОБА_1 та АТ «СГ «ТАС» (приватне) відшкодування матеріальної шкоди, то позов вимог про солідарне стягнення матеріальної шкоди, з зазначених осіб, не містить. Стосовно доводів відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) про те, що позивачем не надано документів про оплату проведеного ремонту на станції, яка є платником ПДВ, слід зазначити, що такі не є єдиним безумовним доказом та підставою оплати страхового відшкодування.

Крім цього, 17 грудня 2024 року від позивачки ОСОБА_2 надійшла до суду відповідь на відзив відповідачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_7 , де вказує, що у відзиві доводи є безпідставними та спрямовані виключно на уникнення ОСОБА_1 , цивільної відповідальності за завдану нею шкоду, виходячи з наступного. Так, доводи відзиву про те, що подана нею позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України, оскільки позивач не звільняється від сплати судового збору є помилковими. За обставин позову, заподіяна їй шкода, яка полягала у пошкодженні належного їй транспортного засобу, була наслідком саме ДТП, яке кваліфіковано як кримінальне правопорушення і у вчиненні такого, судом встановлено вину ОСОБА_1 . Посилання представника відповідача ОСОБА_1 на правові позиції , висловлені Верховним Судом у постановах в справах №462/375/17 від 17 січня 2019 року та №750/10822/23 від 04 січня 2024 року, є необґрунтованими, оскільки в кожній із зазначених справ предметом розгляду були вимоги прокурора про стягнення витрат, понесених закладом охорони здоров`я у зв`язку із лікуванням особи, потерпілої від кримінального правопорушення, а тому вказані висновки Верховного Суду є не релевантним до обставин нашої справи. Стосовно тверджень відзиву щодо відсутності доказів відмови їй у здійсненні страхового відшкодування страховою компанією, що на думку відповідачки свідчить про безпідставність пред`явлення вимоги про стягнення матеріальної шкоди до відповідача ОСОБА_1 такі теж є голослівними, поза як згідно позиції, викладеної у відзиві відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) на позовну заяву, страховик категорично заперечує проти здійснення страхового відшкодування, навіть в судовому порядку, що беззаперечно підтверджує відмову у його здійснені. Доводи відзиву на позовну заяву про передчасність вирішення питання щодо стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_1 , з посиланням на висновок судової автотехнічної експертизи № 80/05 від 20 травня 2024 року, яким начебто встановлено винуватість у настанні ДТП її сина, через перевищення ним швидкісного режиму, якому повідомлено про підозру, вона вважає необґрунтованими, виходячи з такого. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2024 року, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та провадження у справі закрито у зв`язку із примиренням винної з потерпілою, на підставі ст. 46 КК України. Вказана ухвала 25 липня 2024 року набрала законної сили, а тому є безперечним доказом винуватості у вчиненні ДТП, саме ОСОБА_1 . В свою чергу, доданий до відзиву на позовну заяву, відповідачем ОСОБА_1 , висновок судової автотехнічної експертизи по матеріалам досудового розслідування №0000468, виконаний 20 травня 2024 року та отриманий органом досудового розслідування, в рамках кримінального провадження, не являється висновком експерта, в розумінні вимог ст. 102 ЦПК України. Натомість виходячи з положень ч.2 ст.2 КК України , якою визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, твердження відзиву про винуватість у настанні ДТП ОСОБА_4 як і про передчасність вирішення заявленої до ОСОБА_1 вимоги про відшкодування моральної шкоди є надуманими.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 до відповідачки ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу залишено без розгляду. В іншій частині позовних вимог продовжено судовий розгляд.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просила справу розглянути у її відсутності. Заявлені позовні вимоги до АТ «СГ «ТАС» (приватне) про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної пошкодженням транспортного засобу та до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував щодо заявлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу та просив у задоволенні відповідних вимог відмовити.

Представник відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2024 року, в справі №307/2713/24 (провадження №1-кп/307/211/24), клопотання законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_9 та неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку із примиренням винної з потерпілою, на підставі ст. 46 КК України задоволено. ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку із примиренням винної з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_6 та її законним представником ОСОБА_9 на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження закрито (а.с.19-21).

Вказаною ухвалою суду встановлено те, що ОСОБА_1 19 серпня 2021 року близько 17 години 30 хвилин, в денний час доби, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 проїжджаючи по вулиці Волошина в селі Бедевля, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, рухаючись в напрямку с. Біловарці, неподалік будинку № 100, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, під час виконання маневру повороту ліворуч на другорядну вулицю Ярослава Мудрого в селі Бедевля, Тячівського району, Закарпатської області, Україна порушила вимоги п. 1.5, п. 2.3 «б» та п 10.1 Правил дорожнього руху, з посиланням на термін "дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість", якими передбачено, зокрема: п.1.5ПДР визначає «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб неповинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.2.3«б» ПДР визначає «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п.10.1ПДР визначає «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», проявила неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, перед початком зміни напрямку свого руху не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надала переваги у русі автомобілю марки «Skoda», моделі «Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення задньою правою частиною її автомобіля із передньою правою частиною автомобіля марки «Skoda», моделі «Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , який в подальшому виїхав на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з мопедом марки «Honda», моделі «Dio», без номерного знаку, під керуванням ОСОБА_5 , яка разом зі своєю неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухалась теж у зустрічному напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня пасажирка мопеда марки «Honda», моделі «Dio», без номерного знаку, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів великогомілкової та малогомілкової кісток правої нижньої кінцівки, ЗЧМТ, забою головного мозку легкого ступеня, перелому кістоклицевого черепу, а саме:переломи передньої та зовнішньої стінок правої гайморової пазухи, садна лівого гомілково-ступневого суглобу та задньої поверхні ліктьового суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, позаяк викликають розлад здоров`я більше 21-годня. Невиконання водієм ОСОБА_1 вказаних вимог п.1.5,п.2.3«б» тап.10.1Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманням потерпілою ОСОБА_6 вищезазначених тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Автомобіль «Skoda», моделі «Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 на праві власності належить позивачці ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 .

Згідно полісу № АР/0858314 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07 вересня 2020 року, транспортний засіб Skoda», моделі «Octavia», номерний знак НОМЕР_2 , застрахований ОСОБА_2 із строком дії з 07 вересня 2020 року по 06 вересня 2021 року (а.с.6).

Відповідно до полісу АТ «СГ «ТАС» (приватне) № АР/9947138 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22 липня 2021 року, транспортний засіб «Volkswagen», моделі «Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахований ОСОБА_8 , із строком дії з 23 липня 2021 року по 22 липня 2022 року (а.с.7).

31 серпня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участю автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_8 та автомобілем «Skoda», моделі «Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_2 (а.с.8-9).

19 серпня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із заявою де вказує, що досудове розслідування в кримінальному провадженні стосовно зазначеної ДТП тривало майже три роки та ухвала суду набрала законної сили 25 липня 2024 року, що унеможливлювало надання її страховику раніше, тому просить повідомити її про визначений страховиком розмір страхового відшкодування справі №25571/29/2021/53 від 09 вересня 2021 року та направити засобами поштового зв`язку, належним чином посвідчені копії документів, які стали підставою для визначення суми страхового відшкодування, внаслідок ДТП зокрема: акту , звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Skoda Octaviа» номерний знак НОМЕР_2 , ремонтної калькуляції, фото пошкодженого транспортного засобу та інших наявних в розпорядженні страхової компанії документів (а.с.17).

Згідно висновку №80/05 судової авто технічної експертизи від 20 травня 2024 року при заданому комплексі вихідних даних, з технічної точки зору, умовами настання даної ДТП є обставини, пов`язані з тим, що водій автомобіля «Volkswagen» моделі «Golf» д.н.з. НОМЕР_7 , ОСОБА_8 , маючи об`єктивну можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, створила небезпеку для руху водію автомобіля марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 . ОСОБА_4 , почала виконувати маневр повороту ліворуч, який міг бути безпечно завершений тільки при своєчасному застосування екстреного гальмування водієм автомобіля марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_4 , який рухався назустріч та мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування у заданий момент небезпеки для руху при русі з допустимою швидкістю 50 км / год, та своєчасно не застосував гальмування, тому невідповідність дій водія автомобіля марки « Volkswagen » моделі « Golf » д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 п.п.1.5; 10.1: та 1.10 ( в частині визначення поняття « дати дорогу » ) ПДРУ та невідповідність, дій водія автомобіля « Skoda Octavia » д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 п.п. 12.3 та 1.10 ( в частині визначення поняття « небезпека для руху » ) ПДРУ знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання ДТП та її наслідками (а.с.41-46).

Згідно страхового акту № 15512/29/922 від 23 серпня 2022 року складеного АТ «СГ «ТАС» (приватне), сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті не визначена (а.с.59).

Із листа ПАТ «СГ «ТАС» адресованого С.Томишинець за вих. №2100 від 03 жовтня 2022 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_2 до АТ «СГ «ТАС» (приватне) з заявою про страхове відшкодування не зверталася та документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування передбачені п.35.2 ст. 35 Закону, не подавала, а тому страховик АТ «СГ «ТАС» (приватне) не приймав рішення про здійснення страхового відшкодування та не проводив розрахунок суми страхового відшкодування (а.с.86-87).

Відповідно до акту огляду транспортного засобу від 02 жовтня 2021 року автомобіль марки «Skoda Octavia» державний номерний знак НОМЕР_2 має такі пошкодження: розбите переднє праве крило, зламане кріплення крила переднього правого; розбитий підкрильник правий передній; розбита блок фара передня права в зборі; пошкоджено кріплення блок фари передньої праної; розбитий бампер передній; пошкоджено кріплення бамперу переднього; пошкоджено направляючі переднього бамперу; розбито дзеркало заднього виду праве в зборі з підігрівом; деформація правої передньої дверки; розбита права противотуманна фара (в зборі з кріпленням) (а.с. 88).

Згідно звіту №287/12/2024 від 31 грудня 2024 року вбачається, що вартість нових складників, а саме: крила переднього правого; кріплення крила переднього правого; підкрильника правого переднього; блок - фари передної правої в зборі; кріплення блок - фари передньої правої; бампера переднього; кріплення бамперу переднього; направляючих переднього бамперу; дзеркала заднього виду правого в зборі з підігрівом; правої передної дверки; правої передньої противотуманної фари ( в зборі з кріпленням ) на автомобіль Skoda Octavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер кузова ( VIN ) НОМЕР_8 , 1.6 бензин, 2012 року випуску, а також вартість ремонтно - відновлювальних робіт по їх заміні, станом цін на 19 серпня 2021 року становить 60981, 10 грн. (в тому числі ПДВ 10163, 52 грн.) (а.с.126-127).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_9 виданого 23 червня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідачка ОСОБА_8 23 червня 2023 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 , після реєстрації шлюбу прізвище « ОСОБА_11 » змінено на « ОСОБА_12 ».

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частинах першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18.

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 1 статті 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року в справі № 753/5293/16-ц, строк, зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є присічним і поновленню не підлягає.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм права викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19) та Верховним Судом в постановах від 21 березня 2019 року у справі № 758/16132/16-ц (провадження № 61-30263св18), від 01 липня 2019 року у справі № 513/1275/14-ц (провадження № 61-22420св18) та від 05 лютого 2020 року у справі № 748/1893/18 (провадження № 61-11557св19).

У постанові Великої Палати Верховного Суд від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95 цс 20, зазначено, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з огляду на принцип добросовісності визначає, якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Аналізуючи вказані норми законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема у праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відтак, право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104 гс 18)).

У постанові Верховного Суду від 15 травня 2024 року №161/8285/22 зроблено наступні висновки "звернення позивач до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб з пропуском визначеного положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річного строку для такого звернення, є підставою для висновку страховика про відмову у здійсненні страхового відшкодування. При цьому посилання позивача на тривалість розгляду кримінальної справи щодо встановлення вини іншого учасника у вчиненні спірної ДТП, апеляційним судом правильно визнано безпідставними, оскільки існування кримінального провадження не може свідчити про неможливість звернення потерпілого до страховика з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, чи пред`явлення позову про відшкодування шкоди за спірне ДТП. При цьому цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану ДТП, наступає незалежно від вини завдавача шкоди.

Із аналізу положень спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 цього Закону, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 31 серпня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду за участю автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_8 та автомобілем «Skoda», моделі «Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_2 ..

У подальшому, 19 серпня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із заявою де вказує, що досудове розслідування в кримінальному провадженні стосовно зазначеної ДТП тривало майже три роки та ухвала суду набрала законної сили 25 липня 2024 року, що унеможливлювало надання її страховику раніше, тому просить повідомити її про визначений страховиком розмір страхового відшкодування справі №25571/29/2021/53 від 09 вересня 2021 року та направити засобами поштового зв`язку, належним чином посвідчені копії документів, які стали підставою для визначення суми страхового відшкодування, внаслідок ДТП зокрема: акту, звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Skoda Octavis держномер НОМЕР_2 , ремонтної калькуляції, фото пошкодженого транспортного засобу та інших наявних в розпорядженні страхової компанії документів.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що позивачка не зверталася до відповідача АТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування та документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування передбачені п.35.2 ст. 35 Закону, не подавала, а тому страховик АТ «СГ «ТАС» (приватне) не приймав рішення про здійснення страхового відшкодування та не проводив розрахунок суми страхового відшкодування.

Доказів звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, яка б відповідала вимогам ст.35 Закону № 1961-IV, в межах річного строку не надано.

Крім того, посилання позивачки на тривалість розгляду кримінальної справи щодо вчинення спірної ДТП, є безпідставними, оскільки існування кримінального провадження не може свідчити про неможливість звернення потерпілого до страховика з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, чи пред`явлення позову про відшкодування шкоди.

При цьому цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану ДТП, наступає незалежно від вини завдавача шкоди.

Подібний за змістом правовий висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 686/20281/21 (провадження № 61-9642 св 22), від 17 квітня 2024 року у справі № 552/7011/22 (провадження № 61-2109 св 24), від 24 квітня 2024 року у справі № 243/880/23 (провадження № 61-18255 св 23).

Крім того, звертаючись до суду, позивачка не посилається на те, що незвернення до страховика (страхової компанії) було обумовлене обставинами, які не залежали від її волі, та нею було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо такого відшкодування.

Посилання позивачки на те, що після настання спірної ДТП, унаслідок якої позивачці було завдано майнової шкоди, остання особисто звернулася до страховика щодо виплати страхового відшкодування, проте страховик повідомив їй, що слід звертатися з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування після ухвалення судового рішення судом щодо винної у ДТП особи, на увагу не заслуговують, оскільки, по-перше, належними та допустимими доказами не підтверджені, по-друге, не спростовують обов`язок потерпілого подати страховику відповідну заяву про виплату страхового відшкодування у визначений підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк, чи звернутися до суду з відповідним позовом у цей строк, який є преклюзивним.

Окрім того, із цим позовом до суду позивачка звернулася 19 серпня 2024 року, натомість дорожньо-транспортна пригода відбулась 19 серпня 2021 року, тобто із спливом майже трьох років.

За таких обставин, враховуючи, що потерпіла не звернулася до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із заявою про виплату страхового відшкодування протягом одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19 серпня 2021 року, суд дійшов висновку про відсутність підстави для задоволення позову у цій частині.

Щодо стягнення моральної шкоди з відповідачки ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Обґрунтовуючи моральну шкоду позивачка посилалася на те, що емоційно переживала, через фізичне пошкодження її майна, відсутність зайвих коштів для невідкладного ремонту автомобіля, що призвело до побутових незручностей, пов`язаних з неможливістю користуватися належним їй транспортним засобом, та порушенні нормальних життєвих зв`язків, ускладненні забезпечення потреб сім`ї в умовах відсутності автомобіля та необхідність користуватися громадським транспортом. Свої моральні страждання позивачка оцінила у 50 000 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що в результаті ДТП транспортний засіб позивачки отримав механічні ушкодження.

Суд вважає, що сам факт пошкодження майна позивачки свідчить про наявність у останньої стресу та понесені нею моральні страждання.

Виходячи з загальних засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що позивачці були спричинені моральні страждання з боку відповідачки ОСОБА_1 , а тому враховуючи конкретні обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, психічних страждань, яких зазнала позивачка, суд вважає, що дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню сума у розмірі 5000 гривень, що є достатнім розміром відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Вирішуючи питання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 гривень суд приходить наступного.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.

Позивачкою в супереч ч. 8 ст. 141 ЦПК України, не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн., відповідно до чого вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_1 також необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 гривень на користь держави.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС», адреса місцезнаходження: 03117, м. Київ, пр. Берестейський, 65, .

Відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_11 .

Повний текст рішення суду складено 01 квітня 2025 року.

Суддя М.Д. Стецюк