ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 281/630/24
Провадження по справі 2/281/20/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року селище Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участі:

секретаря судових засідань Островської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Лугини цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернувся до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, витрат на правову допомогу та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.09.2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір № 4338191. 28.09.2021 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 укладено договір № 77459194. Внаслідок укладення договорів відступлення права вимоги, позивач наділений правом вимоги до відповідача за зазначеними кредитними договорами. Відповідач належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому за нею утворилась заборгованість у загальному розмірі 158999,53 грн.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 вказану суму боргу, понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розміні 25000,00 грн.

Представник позивача надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задоволити.

Представник відповідача надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

19.11.2024 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення справи до судового розгляду.

05.02.2025 року від представника відповідача - адвоката Іщук А.В, надійшло клопотання про поновлення строку на подачу відзиву по справі та відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що позивачем не надано належного та допустимого в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України розрахунку заборгованості за кредитними договорами на підтвердження суми боргу.

За кредитним договором № 4338191 від 23.09.2021 року до позовної заяви додано розрахунок заборгованості фізичної особи перед ТОВ "Вердикт Капітал" станом на 10.01.2023 року, витяг з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення права вимоги від 10.01.2023 року, форма реєстру боржників до договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022 року та розрахунок заборгованості перед ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" станом на 03.10.2024 року.

За кредитним договором № від 28.09.2021 року до позовної заяви додано витяг з додатку № 3 до договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022 року, розрахунок заборгованості фізичної особи перед ТОВ "Вердикт Капітал" станом на 10.01.2023 року, витяг з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення права вимоги від 10.01.2023 року та розрахунок заборгованості перед ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" станом на 03.10.2024 року.

Вищезазначені документи не містять жодних розрахунків, з яких можна встановити як нараховувались відсотки, у якому розмірі та за який період, тому додані позивачем розрахунки не можуть бути прийняті як належні, достовірні та достатні докази. Тобто, нарахування позивачем здійснювались неправомірно.

У кредитному договорі № 4338191 від 23.09.2021 року визначено, що загальна вартість кредиту складає 29500 грн., а строк позики - 30 днів, враховуючи, що позичальником було внесено на оплату позики 9306,00 грн., то залишок заборгованості не може становити 113337,29 грн. і відповідач не має можливості перевірити правильність розрахунків.

У кредитному договорі № від 28.09.2021 року визначено, що загальна вартість кредиту складає 22165,48 грн., а строк позики - 30 днів, враховуючи, що позичальником було внесено на оплату позики 7977,80 грн., то залишок заборгованості не може становити 45662,24 грн. і відповідач не має можливості перевірити правильність розрахунків.

Позивачем не надано жодних доказів пролонгації зазначених кредитних договорів. Будь-які інші нарахування, здійснені після закінчення строку дії договору є незаконними, оскільки їх нарахування здійснено поза межами строку кредитування. Тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитними коштами, нарахованих позивачем поза межами строку кредитування є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Також представник відповідача зазначає, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 25000,00 грн. не співмірні зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, не підтверджені документами, що свідчать про оплату гонорару на інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги. Тому вимога про стягнення понесених позивачем понесених ним судових витрат не підлягає задоволенню.

17.02.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, якій ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що відповідач не заперечує факт укладення кредитних договорів та видачі коштів, проте не погоджується з розміром заборгованості та витрат на правову допомогу. Разом з тим, у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості і відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язання, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, не надано власного контррозрахунку, не були зроблені власні арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином.

За кредитним договором № від 28.09.2021 року відсотки були нараховані відповідно до п. 4 договору та п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" в редакції, що діяла на час украдення кредитного договору. Зазначеними умовами договору та Правил передбачено нарахування процентів за кожен день понадстрокового користування позикою, але не більше 90 календарних днів. Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку, визначеного та погодженого сторонами договору.

За кредитним договором № 4338191 від 23.09.2021 року сторонами також було погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості і таке продовження не потребує додаткових дій від сторін. Тобто, з підписанням цього договору відповідач погодився на автопролонгацію договору при наявності заборгованості. Відповідач продовжив користуватись кредитними коштами, тому строк кредитування автоматично продовжувався і заборгованість нараховувалась відповідно до умов укладеного договору.

Посилання на п. 1.5 договору є недоречним, оскільки даний пункт розрахований з припущенням, що позичальник не порушує виконання зобов`язань.

Кредитний договір був укладений відповідачем за власним бажанням, без будь-якого примусу, він отримав всю інформацію стосовно кредиту, усвідомлював усі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір - розумним та справедливим.

Відповідач не наводить обгрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Заперечення відповідача з цього приводу є лише його особистою думкою та не заслуговують на увагу, оскільки сторонами погоджено саме такі умови надання правової допомоги. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Розмір гонорару адвоката визначається лише за погодженням сторін договору і відповідач не вправі втручатися в ці правовідносини.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

23.09.2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4338191 який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 20000,00 грн. на строк 30 днів з 23.09.2021 року до 23.10.2021 року, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 9500,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 29500,00 грн. Зазначені умови розраховані виходячи з припущення, що сторони виконають усі свої зобов`язання на умовах і в строки, визначені у цьому договорі. Відсоткова ставка становить 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним.

Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 91517.

До матеріалів справи додано Правила надання фінансових кредитів ТОВ "МІЛОАН" (в редакції від 13.07.2021 року), які є невід`ємною частиною кредитного договору укладеного з Позичальником.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 20000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту № НОМЕР_1 , згідно платіжного доручення 57020032 від 23.09.2021 року.

13.01.2022 року ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ «Вердит-Капітал» укладено договір факторингу № 13-01/2022-79 відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 4338191 від 23.09.2021 року перейшло до ТОВ «Вердит-Капітал», згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №13-01/2022-79 від 13.01.2022 року. Підписані сторонами відповідні акти приймання-передавання реєстру боржників, фактором сплачені кошти згідно зазначеного договору факторингу. До матеріалів справи додано реєстр боржників до договору факторингу № 13-01/2022-79.

Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ "МІЛОАН", ОСОБА_1 сплатила товариству 1958 грн. в рахунок погашення тіла кредиту та 7348 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № 4338191 станом на 10.01.2023 року становить 113337,29 грн. (18042,00 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту, 57407,09 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 37888,20 грн. - нараховані відсотки зг.кр.дог.).

28.09.2021 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 укладено договір позики № 77459194 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до даного договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника в сумі 15001,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Строк позики (Строк Договору) - 30 днів, процентна ставка (базова) - 1,99 %. Дата надання позики - 28.09.2021 року, дата повернення позики - 28.10.2021 року, знижена процентна ставка/день, % (застосовується відповідно до умов програми лояльності) - 1,592%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день % (не застосовується в період карантину) - 2,70%, пеня %/день (не застосовується в період карантину) -2,70%, орієнтована реальна річна процентна ставка, % - 11456,58 %, орієнтована загальна вартість позики у грн. - 22165,48 грн.

Пунктом 5 договору позики визначено: - підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що: Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (TM «MYCREDIT»), в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «OH MY FREEDOM (перша позика 0.01%)» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ТМ «MYCREDIT»), розміщених за адресою https://mycredit.ua/ua/akcii/ /п.5.1/; - Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents- license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі /п.5.2./; - Позичальник розуміє та погоджується, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за Договором Позикодавець має право залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, відступити право вимоги за Договором або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості /п.5.5/.

Згідно п.12 договору позики - цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

До матеріалів справи додано Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які є невід`ємною частиною договору позики, що укладається між товариством та позичальником і які регламентують умови та порядок надання Товариством грошових коштів фізичним особам у позику на умовах повернення позики в кінці строку позики та містять перелік прав та обов`язків Товариства та Позичальника, а також інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору позики, що укладається між Товариством та Позичальником.

Як вбачається з повідомлення товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 18/09/24/24-41 від 18.09.2024 року, з метою надання вичерпної інформації щодо даних, які підтверджують видачу на банківські карти клієнтів онлайн-позик, право вимоги яких відступлено, надаємо наступну інформацію: - 10. ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , договір позики № 77459194, платіж № Ос94еа11-1b72-4650-823b-ffce8b101037.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» за вих.№ КД-000000515 від 18.09.2024 року повідомлено «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» видано довідку про підтвердження прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: - дата 28.09.2021 року; - номер платежу Ос94еа11-1b72-4650-823b-ffce8b101037; - сума 15001.00 грн.; - отримувач на карту № НОМЕР_3 .

22.02.2022 року між клієнтом - товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та фактором - товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 22/02/2022, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується здійснивши фінансування прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту. Підписані сторонами відповідні акти приймання-передавання реєстру боржників, фактором сплачені кошти згідно зазначеного договору факторингу. До матеріалів справи додано реєстр боржників до договору факторингу № 22/02/2022.

Відповідно до розрахунку ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" ОСОБА_1 сплатила проценти за кредитним договором № 77459194 в розмірі 7977,80 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № 77459194 станом на 10.01.2023 року становить 45662,24 грн. (15001,00 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту, 30658,78 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 2,46 грн. - нараховані 3 % річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст .625 ЦК України).

10.01.2023 року ТОВ «Вердит-Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023 відповідно до умов якого право вимоги за кредитними договорами № 4338191 від 23.09.2021 року та № 77459194 від 28.09.2021 року перейшло до позивача, згідно реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитних договорів. Зазначені договір недійсними не визнано.

Таким чином суд дійшов висновку, що між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та фізичною особою ОСОБА_1 дійсно укладено електронні кредитні договори № 4338191 від 23.09.2021 року та № 77459194 від 28.09.2021 року, відповідно до яких відповідач отримала кошти на платіжну банківську карту, номер якої вона надала особисто, користувалася платіжним засобом, що свідчить про те, що відповідач була обізнана про існування кредиту, усвідомлювала наявність заборгованості, вчиняла дії, спрямовані на виконання взятих на себе зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами.

За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За загальними принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Відповідачка факт отримання кредитних коштів не спростувала. Доказів повного погашення кредитної заборгованості, як первісному кредитору, так і новому кредиту чи наступному новому кредитору - позивачу, відповідачем суду не надано.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає, що надані позивачем докази у справі підтверджують те, що відповідачка отримала кредит, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду даним позовом. Отже, з урахуванням наданих сторонами доказів, у їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, які фактично використані відповідачкою та не повернуті кредитодавцю за кредитними договорами.

Досліджуючи питання розміру заборгованості за відсотками, суд встановив наступне.

Відповідно до позиції позивача, наведеної у позовній заяві та у відповіді на відзив, кредитодавцями проводилося нарахування процентів за кредитними договорами у строк, що перевищує 30 днів, оскільки договорами та правилами надання грошових коштів передбачена автоматична пролонгація договорів, про що позичальник повідомляється через особистий кабінет або на електронну адресу позичальника.

При цьому, жодних доказів направлення повідомлень про погодження нового строку кредиту та зміну умов кредитування сторонами не надано. Позивач даний факт належними доказами не підтвердив.

Отже позивач не акцептував продовження строку кредитування, тому не відбулося пролонгації (автопролонгації) кредитних договорів.

Інформація яка наявна у індивідуальних частинах договорів зберігала чинність та актуальність до закінчення строків повернення кредитів. З іншою інформацією щодо умов кредитування відповідач не був ознайомлений.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благоможливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України»(п.п 81-85, 91).

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

Крім того, 24.12.2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким ч. 7ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 2 наступного змісту: У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін.

Згідно з ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія п. 5 р. І цього Закону, яким доповнено ч. 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 2, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Так, відповідно до п. 7.1 договору про споживчий кредит №4338191, договір діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Оскільки станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24.12.2023) зобов`язання за договором №4338191 про споживчий кредит не виконане, дія спірного договору продовжується після набрання чинності цим Законом, а отже положення п. 2 ч. 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» застосовується до спірних правовідносин.

Окрім того, відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру (п. 9 ч. 3ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні докази погодження відповідачем продовження строку користування кредитом або укладення додаткової угоди сторонами з цією метою, а тому строк кредитування становить 30 днів, як це передбачено п. 1.3 договору.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми відсотків в розмірі 95295,29 грн., які нараховані позивачем на період часу після закінчення строку дії кредитування є необґрунтованими.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договорів факторингу, витяг з реєстру боржників до кредитних договорів та розрахунки заборгованості за кредитними договорами не можуть вважатися належними доказами наявності такої заборгованості.

Матеріали справи також не містять належних доказів повернення отриманих в кредит коштів та сплати відсотків за користування кредитами, в межах визначеного сторонами строку кредитування.

Стягнення заборгованості за відсотками не може ґрунтуватись лише на розрахунках, наведених у позовній заяві, з яких, до того ж вбачається, що нарахування обумовлених договором сум процентів продовжувалось і після закінчення дії договору.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відтак, щодо вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, то суд вважає її обґрунтованою частково, а саме:

-за договором № 4338191 від 23.09.2021 року в розмірі 7500,00 грн.;

-за договором № 77459194 від 28.09.2021 року в розмірі 7500,00 грн., оскільки матеріали справи не містять належних розрахунків заборгованості за відсотками та виписок по рахунку на підтвердження чи спростування заборгованості відповідача, що дало б змогу суду перевірити правильність нарахування відсотків.

Розподіл судових витрат.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2ст. 141 ЦПК України).

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., ціна позову 158999,53 грн., позов задоволено на суму 48043,00 грн. (25542,00 грн. за кредитним договором №4338191 та 22501,00 грн. за кредитним договором № 77459194), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1275,17 грн. судового збору - пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

Судом встановлено, що 01.07.2024 року між позивачем та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024. Предметом вказаного договору є надання юридичної допомоги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів тощо.

Відповідно до розділу 4 даного договору, сторони погодили порядок здійснення розрахунків, зокрема, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги.

Згідно з заявкою на надання юридичної допомоги № 335 від 14.08.2024 та актом про надання юридичної допомоги №4 від 02.10.2024 сторони погодили надання правових послуг по стягненню заборгованості з відповідача на загальну суму 25000 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні відповідача всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням конкретних обставин, зокрема, складністю справи та ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. При цьому, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема складністю справи та ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Окрім того, звертаючись до суду з позовною заявою, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 158999,53 грн., проте позовні вимоги задоволено частково на суму 48053,00 грн, що становить 30,2% від заявлених.

За таких обставин, при визначенні розміру витрат на правову допомогу судом встановлено, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на правову допомогу в розмірі 25000 грн. є завищеною та необгрунтованою. Окрім того, справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, спори вказаної категорії є поширеними та не мають особливої складності.

Враховуючи незначну складність справи, розгляд її у порядку спрощеного провадження, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та часткового задоволення позову (на 30,2% від заявлених вимог), враховуючи майновий стан сторін, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу на загальну суму 7550,00 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 76-79, 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; код ЄДРПОУ 44276926, заборгованість за договорами № 4338191 від 23.09.2021 року та № 77459194 від 28.09.2021 року у розмірі 48043 (сорок вісім тисяч сорок три) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; витрати зі сплати судового збору у розмірі 1275,17 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7550,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.Д. Свинченко