Справа № 346/4340/22
Провадження № 2/346/70/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Насадик В. В.,

представника позивачів адвоката Юркевич Х. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка подана в їх інтересах адвокатом Волошанською Ольгою Іванівною, до ОСОБА_4 про поділ в натурі нежитлового приміщення (магазину),

ВСТАНОВИВ:

позовні вимоги представник позивачів обґрунтовує тим, що сторони є співвласниками нежитлового приміщення, площею 128, 9 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішити питання про поділ в натурі вказаного нежитлового приміщення між його співвласниками можливо лише в судовому порядку, оскільки дійти згоди з відповідачем про варіанти такого поділу неможливо.

09.07.2011 року позивачцы ОСОБА_5 (у зв`язку з укладенням шлюбу 11.07.2019 року змінила прізвище на « ОСОБА_1 подаровано 125/1000 (сто двадцять п`ять тисячних) часток даного приміщення, а 28.09.2011 року цій позивачці подаровано ще 125/1000 (сто двадцять п`ять тисячних) часток даного приміщення. Отже, ця позивачка є власником 250/1000 (двохсот п`ятдесяти тисячних) часток вказаного нерухомого майна.

25.11.2020 року позивачу ОСОБА_2 подаровано 250/1000 (двісті п`ятдесят тисячних) часток вказаного нерухомого майна.

30.11.2020 року позивачці ОСОБА_3 подаровано 375/1000 (триста сімдесят п`ять тисячних) часток вказаного приміщення.

Отже, всім позивачам в загальному належать 875/1000 (вісімсот сімдесят п`ять тисячних) часток вказаного нерухомого майна.

Відповідач є власником 125/1000 (сто двадцяти п`яти тисячних) часток даного майна.

Зазначене нежитлове приміщення №18 складається із: торгового залу площею 79, 1 кв.м; санвузла площею 2,1 кв.м.

Приміщення №19 складається із: торгового залу площею 46, 4 кв.м; санвузла площею 1, 3 кв.м.

У фактичному користуванні позивачки ОСОБА_3 знаходяться такі відокремлені частини даного приміщення: торговий зал площею 46, 4 кв.м; санвузол площею 1, 3 кв.м.

Інші частини всього спірного приміщення знаходяться у фактичному користуванні інших позивачів та відповідача.

Однак, відповідач фактично користується значно більшою площею, ніж становить його частка, а спільне користування позивачами разом з відповідачем вказаним приміщенням є недоцільним у зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_2 та орендарі відповідача використовують дане приміщення в комерційних цілях, а саме здійснюють продаж товару аналогічного асортименту, і в одному приміщенні зберігаються товаро-матеріальні цінності різних підприємців.

В обґрунтування технічної можливості вказаного поділу в натурі представник позивачів зазначає, що дане приміщення має три входи, що стверджується його план-схемою, яка є складовою частиною технічного паспорта на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами.

Крім того, технічна можливість зазначеного поділу підтверджується висновком експерта, складеного за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертиз № 27/09/22 від 27.09.2022 року, виготовленого на замовлення позивачів експертом ОСОБА_6 .

У зв`язку з наведеним представник позивачів просить ухвалити рішення про поділ в натурі вказаного нежитлового приміщення між його співвласниками таким чином, щоб позивачці ОСОБА_3 надати у власність таку відокремлену частину вказаного майна, яка буде відповідати (найбільш наближено відповідати) її належній цій особі частці вказаного нежитлового приміщення. Іншим позивачам слід надати у власність відокремлену частину цього приміщення, що відповідатиме (найбільш наближено відповідатиме) їхнім спільним 500/1000 (п`ятистам тисячних) часткам даного майна. Відповідачу слід залишити у власності частину зазначеного приміщення, що буде відповідати (найбільш наближено відповідатиме) розміру його частки в даному майні.

Крім того, сторона позивачів просить стягнути на їхню користь з відповідача понесені судові витрати.

Представник позивачів, адвокат Юркевич Христина Михайлівна в судовому засіданні підтримала позовні вимоги із зазначених підстав, а також надала такі пояснення, які подано 16.01.2025 року в письмовій формі. В даних поясненнях вказано наступне.

Аналізуючи висновок експерта Самулевича В.М. № 04/06 від 02.09.2024 року, складений за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, проведеної під час судового розгляду. Зі змісту даного висновку випливає неможливість дотримання існуючих часток співвласників при здійсненні розподілу спірного приміщення. Тому, вирішуючи даний спір між співвласниками, та обираючи один із варіантів розподілу, слід надавати оцінку запропонованим варіантам поділу з огляду, перш за все, на наближеність до ідеальної частки співвласників, та щоб співвласник ніс мінімальні втрати за результатом фактичного поділу. При цьому слід врахувати доцільність реалізації обраного судом варіанту поділу майбутніми одноособовими власниками, а також можливість де-факто виконати обраний варіант з відповідністю до чинних будівельних норм і правил.

Так, оцінюючи два варіанти розподілу, запропоновані експертом у даному висновку, вбачається наступне:

-співвласник, якому належать 125/1000 (сто двадцять п`ять тисячних) часток, та співвласник, якому належить 375/1000 (трьохсот сімдесяти п`яти тисячних) часток спірного приміщення, одержить однакову за площею частину останнього незалежно від обраного варіанту;

-cпіввласники 500/1000 (п`ятисот тисячних) часток за варіантом №1 одержать 65,1 кв. м. частини нежитлового приміщення, а за варіантом №2 площа, яка відійде цим співвласникам, зменшується, оскільки вони одержать 63,0 кв.м., яку пропонується надати даним співвласникам;

-cпіввласник 125/1000 (ста двадцяти п`яти тисячних) часток за варіантом поділу № 1 одержить зменшення в грошовому еквіваленті своєї частки (порівняно з його ідеальною часткою) на 94 412 грн., а за варіантом № 2 - збільшення своєї частки на 83 868 грн.;

-cпіввласники 500/1000 (п`ятисот тисячних) часток за варіантом поділу № 1 одержать збільшення в грошовому еквіваленті своєї частки (порівняно з їхньою ідеальною часткою) на 73 972 грн., а за варіантом №2 - зменшення їхньої частки на 245 146 грн.;

-cпіввласник 375/1000 (трьохсот сімдесяти п`яти тисячних) часток не отримає зменшення вартості своєї частки (порівняно з належною йому ідеальною часткою) незалежно від обраного судом варіанту розподілу спірного приміщення.

Тому представник позивачів ОСОБА_7 вважає, що обрання варіанту поділу №2 особливо негативно вплине на співвласників 500/1000 (п`ятисот тисячних) часток, тому що тільки в даних співвласників змінюється загальна площа у бік зменшення, що спричинить відповідне зменшення вартості належного їм майна на суму 245 146 грн., що означає відхилення від ідеальної частки, належної співвласникам до поділу. Проте, вказаного зменшення не відбудеться, якщо суд буде обрано варіант №1.

Таким чином, тільки варіант поділу № 1 є найбільш наближеним до ідеальних часток і відповідає реальним інтересам співвласників.

В той же час, становище співвласника 125/1000 (ста двадцяти п`яти тисячних) часток приміщення не є настільки негативним як співвласників 500/1000 (п`ятиста тисячних) часток, оскільки площа належної йому частини співмірна з його ідеальною часткою в обох варіантах. Стосовно грошового еквіваленту, то у випадку обрання варіанту №1 сума вартості майна співвласника 125/1000 (ста двадцяти п`яти тисячних) часток зменшиться тільки на 94 412 грн., проте, співвласники 500/1000 (п`ятиста тисячних) часток при поділі за варіантом № 2 втрачають значно більше, аніж співвласник 125/1000 (ста двадцяти п`яти тисячних) часток при поділі за варіантом № 1.

Цивільним законодавством України не передбачено вимог стосовно пріоритетного задоволення інтересу конкретного учасника справи. Проте, зважаючи на конкретні обставини справи, вказана представник позивачів зазначає, що, обираючи один із вказаних варіантів поділу, найперше слід виходити з інтересів тих співвласників, що володіють більшою часткою майна.

Підсумовуючи зазначене, представник позивачів Юркевич Х.М. просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, ухвалити рішення про поділ в натурі спірного нежитлового приміщення, обравши запропонований у зазначеному висновку судового експерта варіант поділу №1, як такий, що найбільше враховує розмір часток кожного співвласника вказаного майна, технічну можливість поділу даного майна в натурі та вимоги чинного законодавства в галузі будівництва.

Відповідач в жодне із судових засідань не з`явився, про їх місце та час був повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутності до суду протягом всього судового розгляду не подав.

Від колишнього представника відповідача, адвоката Атаманюка Володимира Михайловича 20.03.2025 року до суду надійшло клопотання від 19.03.2025 року, в яких він вказує, що між ним та відповідачем розірвано договір про надання правничої допомоги за згодою сторін, а тому вказаний адвокат заявив клопотання відкласти судове засідання на іншу дату.

Однак, суд з приводу вказаного вважає, що оскільки між адвокатом Атаманюком В.М. та відповідачем 19.03.2025 р. розірвано зазначений договір, то 20.03.2025 року цей адвокат не має права вчиняти в інтересах відповідача жодних дій в даній справі, в тому числі подавати будь-які клопотання.

Крім того, особисто відповідач не подав до суду жодних заяв чи клопотань, в яких би вказав про бажання отримувати професійну правничу допомогу від іншого адвоката.

Крім того, постановляючи ухвалу на місці про продовження 20.03.2025 року судового розгляду з ухваленням рішення, суд враховує, що протягом всього судового розгляду адвокат Атаманюк В.М. брав участь у судових засіданнях, та щодо суті позовних вимог зазначав наступне.

При здійсненні поділу спірного нежитлового приміщення слід обрати варіант такого поділу № 2, зазначеним у вказаному висновку експерта № 04/06 від 02.09.2024 року. При цьбому обрання варіанту поділу № 1 порушуватиме права відповідача, адже в такому випадку після поділу належна відповідачу частина буде розташована не з головного фасадного боку будинку, а із внутрішнього фасадного боку. Тому виділена йому частка даного приміщення втратить своє цільове призначення. Крім того, представник відповідача вважає, що експертом не враховано можливість облаштування двох окремих входів до вказаного нежитлового приміщення з головного фасадного боку.

Суд, заслухавши представників сторін, судового експерта ОСОБА_8 , перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Коломийської міської ради 09.07.2011 року, витягу про державну реєстрацію прав № 30933515 від 11.08.2011 року, позивачці ОСОБА_9 , яка відповідно до міжнародного свідоцтва про укладення шлюбу 11.07.2019 року змінила прізвище на « ОСОБА_10 », на праві приватної спільної часткової власності належить 125/1000 (сто двадцять п`ять тисячних) часток нежитлового приміщення, загальною площею 128, 9 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9, 10, 16).

Згідноз договором дарування від 28.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорцем В.М., зареєстрованого в реєстрі за №3033, та витягом про державну реєстрацію прав № 31480339 від 29.09.2011 року, ОСОБА_11 подарував вказаній позивачці ще 125/1000 (сто двадцять п`ять тисячних) часток вказаного нежитлового приміщення (а.с.11-13).

Відповідно до договору дарування від 25.11.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом того ж нотаріального округу Маркеловою І.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1121, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 234038522 від 25.11.2020 року, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 подарували позивачу ОСОБА_2 250/1000 (двісті п`ятдесят тисячних) часток даного нежитлового приміщення (а. с. 17-20).

Отже, вказаним позивачам належать 500/1000 (п`ятсот тисячних) часток даного нерухомого майна.

Відповідно до договору дарування від 30.11.2020 року, посвідченого тією ж приватним нотаріусом (Маркеловою І. М.), зареєстрованого в реєстрі за № 1169, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 234795432 від 30.11.2020 року, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 подарували позивачці ОСОБА_3 375/1000 (триста сімдесят п`ять тисячних) часток вказаного нежитлового приміщення (а. с. 21-24).

У відповідності до договору дарування від 02.04.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом вказаного нотаріального округу Обідняк І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 350, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 251100315 від 02.04.2021 року, відповідачу належать 125/1000 (сто двадцять п`ять тисячних) часток даного нежитлового приміщення (а. с. 88-90).

Згідно з технічним паспортом на громадський будинок садибного типу з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, виготовленими ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 07.07.2022 року, спірне нежитлове приміщення складається із:

1) приміщення № 18: торговий зал площею 79, 1 кв. м. та санвузол площею 2,1 кв. м., всього - 81, 2 кв. м.;

2) приміщення № 19: торговий зал площею 46, 4 кв. м. та санвузол площею 1,3 кв. м., всього - 47, 7 кв. м.

Отже, загальна площа приміщень № 18-19 становить 128, 9 кв. м., з яких: 125, 5 кв. м. основна площа; 3, 4 кв. м. допоміжна площа (а. с. 25-29).

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.03.2023 року, постановленій у даній справі, призначено судову будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизи.

На виконання вказаної ухвали судовим експертом Самулевичем Віктором Миколайовичем надано висновок експерта № 04/06 від 02.09.2024 року за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, відповідно до якого:

-ринкова вартість на час проведення, дослідження, вказаного нерухомого майна становить 3 823 561 грн. , в тому числі вартість часток: 125/1000 (ста двадцяти п`яти тисячних) 477 945 грн., 500/1000 (п`ятиста тисячних) 1 911 781 грн., 375/1000 (трьохсот сімдесяти п`яти тисячних) 1 433 835 грн.;

-поділ вказаного нежитлового приміщення відповідно до часток, які зазначені вище, технічно можливий.

У зазначеному висновку надано два варіанти поділу вказаного нежитлового приміщення.

Перший варіант поділу:

-cпіввласнику 125/1000 (ста двадцяти п`яти тисячних) часток пропонується частина приміщення під літ. «1», площею 14,0 кв. м. та приміщення під літ. «2», площею 2, 1 кв. м., загальною площею 16, 1 кв. м. , вартістю 393 999 грн.;

-cпіввласнику часток 500/1000 (п`ятиста тисячних) часток пропонується частина приміщення під літ. «1», площею 65, 1 кв. м., вартістю 2 027 614 грн.;

-співвласнику 375/1000 (трьохсот сімдесяти п`яти тисячних) часток пропонується приміщення під літ. «1» площею 46, 4 кв. м., та приміщення під літ. «2», площею 1, 3 кв. м., загальною площею 47, 7 кв. м., вартістю 1 485 671 грн.;

-при даному варіанті розподілу загальна вартість новоутворених частин буде становити 3 907 284 грн., що є більше на 83 723 грн. по відношенню до вартості в цілому, яка становить 3 823 561 грн., в тому числі вартість часток: 125/1000 (ста двадцяти п`яти тисячних) 488 411 грн., 500/1000 (п`ятиста тисячних) 1 953 642 грн., 375/1000 (трьохсот сімдесяти п`яти тисячних) 1 465 231 грн.

Відхилення від ідеальної частки, після поділу в грошовому еквіваленті становить:

-співвласника 125/1000 (ста двадцяти п`яти тисячних) часток становить 94 412 грн. в бік зменшення;

-співвласника 500/1000 (п`ятиста тисячних) часток - 73 972 грн. в бік збільшення;

- співвласника 375/1000 (трьохсот сімдесяти п`яти тисячних) часток становить 20 440 грн. в бік збільшення.

Другий варіант поділу:

-cпіввласнику 125/1000 (cто двадцяти п`яти тисячних) часток пропонується частина приміщення під літ. «1», площею 16, 1 кв. м., вартістю 525 332 грн.;

-співвласнику 500/1000 (п`ятиста тисячних) часток пропонується частина приміщення під літ. «1», площею 63, 0 кв. м., та приміщення під літ. «2», площею 2, 1 кв. м., загальною площею 65, 1 кв. м., вартістю 1 520 711 грн.;

-співвласнику 375/1000 (триста сімдесят п`ять тисячних) часток пропонується приміщення під літ. «1», площею 46, 4 кв. м., та приміщення під літ. «2», площею 1, 3 кв. м., загальною площею 47, 7 кв. м., вартістю 1 485 671 грн.;

-при даному варіанті розподілу загальна вартість новоутворених частин буде становити 3 531 714 грн., що є менше на 291 847 грн. по відношенню до вартості в цілому, яка становить 3 823 561 грн., в тому числі вартість часток: 125/1000 (ста двадцяти п`яти тисячних) 441 464 грн., 500/1000 (п`ятиста тисячних) 1 765 857 грн., 375/1000 (трьохсот сімдесяти п`яти тисячних) - 1 324 393 грн.

Відхилення від ідеальної частки, після поділу в грошовому еквіваленті становить:

-співвласника 125/1000 (ста двадцяти п`яти тисячних) часток становить 83 868 грн. в бік збільшення;

-співвласника 500/1000 (п`ятиста тисячних) часток становить 245 146 грн. в бік зменшення;

-співвласника 375/1000 (трьохсот сімдесяти п`яти тисячних) часток становить 161 278 грн. в бік збільшення.

Вищенаведені варіанти поділу не передбачають втручання в несучі та огороджувальні конструкції будівлі, кожна сторона може використовувати виділене їй приміщення за призначенням. Можливість реального розподілу зазначеного майна між співвласниками у частках: 125/1000 (сто двадцять п`ять тисячних), 500/1000 (п`ятсот тисячних) та 375/1000 (триста сімдесят п`ять тисячних) без втрати ринкової вартості, а відтак, і зміни цільового призначення відсутня, оскільки, будь-який варіант розподілу буде передбачати зміну об`ємно-планувального рішення, втрату корисної площі та зміну ринкової вартості 1 кв.м. та частки в цілому. Щодо розподілу із збереженням тих частин приміщення, яким фактично користувалися всі співвласники, то такий, технічно не можливий, оскільки фактичне користувалися частками приміщення співвласниками - 125/1000 (сто двадцять п`ять тисячних) та 500/1000 (п`ятсот тисячних), буде суперечити вимогам законодавства у галузі будівництва (а. с. 104-129).

Судовий експерт ОСОБА_8 в судовому засіданні 17.03.2025 року підтвердив обґрунтованість наданого ним висновку № 04/06 від 02.09.2024 року, складений за результатами проведення вказаних експертиз. Спростовуючи твердження представника відповідача, зазначений експерт вказав, що облаштувати два входи до вказаного нежитлового приміщення з головного фасадного боку неможливо, оскільки в магазинах непродовольчих товарів розташовуються вітрини шириною від 1, 20 м. до 2, 50 м., а також має бути влаштований евакуаційний вихід широною 1, 40 м. Ширина вказаного приміщення на вході становить 4, 80 м. Тому, навіть якщо поділити вказане нежитлове приміщення порівну, то ширина приміщення, яке перебуватиме у власності кожної зі сторін, становитиме 2, 40 м., чого недостатньо для забезпечення вищевказаних вимог.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (частина друга статті 318 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Згідно з положеннями ч. 1-5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною першою статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Верховний Суд України у постанові від 19.02.2014 року, винесеній у справі № 6-4цс14, вказав, що у силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно із частинами 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша, третя статті 364 ЦК України).

Оскільки цивільним законодавством передбачено, що кожний з учасників спільної власності має певні правомочності щодо належної йому на праві власності частки у нерухомому майні, проте, позивачі позбавлені реалізувати свої правомочності щодо належних їм часток, то у зв`язку з цим позивачі, керуючись ст. 364 ЦК України, можуть вимагати виділу своєї частки зі спільного майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Аналіз статей 358, 364 ЦК України дозволяє зробити висновок, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.

Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.

Відповідно до ч.1,2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

У постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 року, винесеній у справі № 6-12цс13, зазначено, що частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.03.2020 року, винесеній у справі № 307/3957/14-ц.

У постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.10.2020 року, винесеній у справі № 2114/2-3819/11, та від 29.06.2022 року, винесеній у справі № 466/3008/17, зазначено про необхідність забезпечення дійсного вирішення у дієвий спосіб спору, що виник та існує між сторонами та існування якого позбавляє їх можливості спільно використовувати єдиний об`єкт нерухомості без його поділу (виділу частки) в натурі.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак, інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Отже, при поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.

Таким чином, для виділу частки із спільного майна повинна бути технічна можливість. Насамперед це означає, що частка, яка виділяється повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому частка, яка залишається в іншого власника (власників) має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Якщо таку вимогу висунуть усі співвласники або якщо учасників спільної власності тільки двоє, настає поділ майна, що знаходиться у спільній частковій власності.

У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року, винесеній у справі № 6-1443цс16, зроблено висновок, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання не співмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Оцінивши вище наведений висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, в сукупності з іншими доказами у справі та в розрізі фактичних обставин спірних правовідносин, з`ясувавши позицію учасників справи та проаналізувавши варіанти розподілу нежитлового приміщення, суд, врахувавши засади розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що слід здійснити поділ вищевказаного нежитлового приміщення за варіантом № 1, зазначеним вказаному висновку експерта.

При обранні варіанту розподілу суд враховує, що варіант поділу № 2 передбачає зменшення вартості часток позивачів на суму 245 146 грн., а тому становище позивачів, які в сукупності володіють 875/1000 (восьмистами сімдесятьма п`ятьма тисячних) частками вказаного нежитлового приміщення, суттєво погіршиться.

Вказане є неприпустимим, оскільки визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу нерухомого майна, відповідно до часток співвласників. При вирішенні спору суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно.

Така позиція суду узгоджується із висновками, які викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.06.2023 року, винесеній у справі № 520/21041/18.

В той же час, варіант № 1, запропонований у зазначеному висновку експерта, є найбільше наближеним до ідеальних часткок співвласників цього нежитлового приміщення і відповідає реальним інтересам співвласників.

Крім того, у зазначеному варіанті № 1 становище відповідача як співвласника 125/1000 (ста двадцяти п`яти тисячних) часток приміщення суттєво не погіршиться, оскільки площа належної йому частини співмірна з його ідеальною часткою в обох варіантах. Суд зауважує, що за варіантом поділу № 1 сума вартості майна співвласника 125/1000 (ста двадцяти п`яти тисячних) часток зменшиться тільки на 94 412 грн., проте, співвласники 500/1000 (п`ятиста тисячних) часток при поділі за варіантом №2 втрачають більше, ніж співвласник 125/1000 (ста двадцяти п`яти тисячних) часток, яким є відповідач, у випадку поділу за варіантом № 1.

Отже, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Оскільки відповідно до даного варіанту поділу (№1) вказаного нежитлового приміщення вартість частки, яка належатиме відповідачу ОСОБА_4 становитиме 393 999 грн., що на 94 412 грн. менше від ідеальної частки, то згідно з даними вказаного висновку експерта з позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід стягнути на користь відповідача різницю від розміру ідеальної частки, а саме 73 972 грн. а із позивачки ОСОБА_3 на користь відповідача - 20 440 грн.

У позовній заяві представник позивачів ОСОБА_16 просила стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачами за звернення з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 12 465 грн., що стверджується квитанцією від 21.06.2022 року (а.с. 7).

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову 1/3 (одна третя) частка вказаних судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь кожного позивачів на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року, винесеній у справі № 755/9215/15-ц, вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат напрофесійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, накористь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Таку позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 127/9918/14-ц (провадження № 61-12700св22).

Поряд з тим, матеріали цивільної справи не містять документів, які б підтверджували розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, на час ухвалення даного рішення відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 317-319, 321, 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України, та, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 141, ст.ст .263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Поділити в натурі нежитлове приміщення № 18-19, розташоване в АДРЕСА_1 , загальною площею 128, 9 кв. м., виділивши та визнавши право власності:

- за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителькою АДРЕСА_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителем АДРЕСА_2 , на частину приміщення, позначене у висновку експерта № 04/06 від 02.09.2024 року під літ. «1», площею 65, 1 кв. м., вартістю 2 027 614 (два мільйони двадцять сім тисяч шістсот чотирнадцять) гривень;

-за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , жителькою АДРЕСА_3 , на приміщення, позначені у висновку експерта № 04/06 від 02.09.2024 року під літ. «1», площею 47, 7 кв. м. та приміщення, та під літ. «2», площею 1, 3 кв. м., загальною площею 49 кв. м., загальною вартістю 1 485 671 (один мільйон чотириста вісімдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят одна) гривня;

-за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , жителем АДРЕСА_2 , на приміщення, позначені у висновку експерта № 04/06 від 02.09.2024 року під літ. «1», площею 14, 0 кв. м., та під літ. «2», площею 2, 1 кв. м., загальною площею 16, 1 кв. м. та загальною вартістю 393 999 (триста дев`яносто три тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень, вказаного нежитлового приміщення;

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на нежитлове приміщення № 18-19, розташоване в АДРЕСА_1 , загальною площею 128, 9 кв. м.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_2 , грошову компенсацію за відхилення від ідеальних часток при поділі в натурі вказаного нежитлового приміщення в розмірі 36 986 (тридцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_2 , грошову компенсацію за відхилення від ідеальних часток при поділі в натурі вказаного нежитлового приміщення в розмірі 36 986 (тридцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_2 , грошову компенсацію за відхилення від ідеальних часток при поділі в натурі вказаного нежитлового приміщення в розмірі 20 440 (двадцять тисяч чотириста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_2 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 135 (чотири тисячі сто тридцять п`ять) гривень на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителькою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_2 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 135 (чотири тисячі сто тридцять п`ять) гривень на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителем АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_2 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 135 (чотири тисячі сто тридцять п`ять) гривень на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , жителькою АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.03.2025 року.

Суддя: Калинюк О. П.