П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року місто Київ

справа № 761/26266/20 провадження №22-ц/824/1468/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Прилепою Русланом Анатолійовичем

на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Волошина В.О.

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму завдатку у розмірі 16262500,0 грн.; суму у розмірі завдатку - 16262500,0 грн. та понесені судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що 5 жовтня 2016 року між сторонами було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н.Б. за реєстровим номером 2003, відповідно до умов якого позивач та відповідач домовились 30 листопада 2017 року укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :04:001:5046, розташованої у с/раді Софіївсько-Борщагівській, Києво-Святошинського району Київської області, за ціною 25526276,0 грн., що еквівалентно 984810,0 дол. США, однак 30 листопада 2017 року у приміщенні робочого місця приватного нотаріуса, який посвідчив попередній договір, в період з 10:00 до 18:00 год. відповідач не з`явився, не зазначивши поважності причин неявки.

Позивачем на виконання п. 5.1. попереднього договору 5 жовтня 2016 року сплачено відповідачу завдаток у сумі 3240000,0 грн., що є еквівалентом суми 125000,0 дол. США, визначеної по курсу продажу української гривні по відношенню до долара США, що визначається українським міжбанківським валютним ринком станом на дату останніх проведених торгів на міжбанківській валютній біржі (на момент закриття торгів), яка передувала даті підписання попереднього договору, при цьому сума завдатку зараховується в рахунок оплати по Основному договору.

21 червня 2017 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до попереднього договору, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н.Б. за реєстровим номером, яким було збільшено суму завдатку до 13022500,0 грн., що є еквівалентом суми 500000,0 дол. США, визначеної по курсу продажу української гривні по відношенню до долара США.

21 червня 2017р. позивачем було додатково сплачено відповідачу суму завдатку у розмірі 13022500,00 грн., що є еквівалентом 500000,00 дол. США, по курсу продажу української гривні по відношенню до долара США станом на дату останніх проведених торгів на міжбанківській валютній біржі (на момент закриття торгів), яка передувала даті підписання договору про внесення змін.

Оскільки на теперішній час, між сторонами не було укладено основного договору з вини відповідача (продавця), то відповідно до п. 5.3. попереднього договору, ч.1 ст. 571 ЦК України, позивач просив суд позов задовольнити, наголошуючи, що в позасудовому порядку вимоги позивача про повернення коштів відповідачем були проігноровані.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 9 листопада 2022 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму завдатку у розмірі 16262500 грн.; суму грошових коштів у розмірі завдатку - 16262500 грн.; судовий збір у розмірі 10510 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2024 року залишено без задоволення заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Прилепи Р. А. про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_2 - адвокат Прилепа Р.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 листопада 2022 рокуу справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було направлено ОСОБА_2 лист від 23 листопада 2017 року про те, що Приватний нотаріус КМНО Стегостенко Н.Б. змінила місцезнаходження робочого місця, але даний лист відповідач не отримував та не був обізнаний про зміну адреси приватного нотаріуса, у зв`язку цим відповідач не був присутнім 30 листопада 2024 року у приватного нотаріуса за іншою (новою) адресою. Зазначає, що на повідомлені про вручення даного листа стоїть підпис не відповідача.

Також відповідач того ж дня засобами телефонного зв`язку намагався зв`язатись з приватним нотаріусом КМНО Стегостенко Н.Б. та позивачем, але ніхто не відповідав.

Вважає, що за таких умов, ним було здійснено всі можливі дії, спрямовані на укладення основного договору, але підписання основного договору не відбулося з вини позивача, оскільки останній не з`явився на відоме обом сторонам місцезнаходження нотаріуса та не повідомив про зміну місцезнаходження нотаріуса по телефону, враховуючи те, що був заздалегідь обізнаний про зміну робочого місця нотаріуса.

Також зазначає, що при укладенні попереднього договору приватним нотаріусом КМНО Стегостенко Н.Б. було накладено заборону на відчуження земельної ділянки за кадастровим номером :04:001:5046, до підписання сторонами Основного договору.

Даний факт підтверджується як наявним записом в тексті попереднього договору так і наявною інформацією в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

ОСОБА_1 6 грудня 2017 року було подано приватному нотаріусу КМНО Стегостенко Н.Б. заяву, відповідно до якої він просив зняти обтяження у вигляді заборони відчуження земельної ділянки. Того ж дня приватним нотаріусом КМНО Стегостенко Н.Б. на підставі рішення індексний номер 38563727, було припинено обтяження земельної ділянки. Дана реєстраційна дія була проведена о 16:46:33.

Також 6 грудня 2017 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено Договір купівлі - продажу земельної ділянки, що зареєстрований в реєстрі за № 2055, посвідчений тим же нотаріусом, яким було посвідчено Попередній договір, а саме приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н.Б., згідно якого ОСОБА_3 набув права власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:001:5046, розташовану у с/раді Софіївсько - Борщагівській, Києво - Святошинського району Київської області. Номер запису про право власності 23778397, індексний номер рішення 38564714, час проведення держаної реєстрації 16:58:54.

Зняття нотаріусом заборони на відчуження земельної ділянки згідно заяви ОСОБА_1 також підтверджує факт відсутності конфлікту між сторонами, і навпаки підтверджує досягнення домовленості щодо купівлі - продажу земельної ділянки саме особою запропонованою позивачем - ОСОБА_3 , а тому сума угоди, зазначена в договорі купівлі - продажу земельної ділянки від 6 грудня 2017 року, визначена сторонами та зафіксована в договорі з урахуванням сплаченого заздалегідь завдатку.

Тому вважає, що дії позивача недобросовісними, не зрозуміло з яких підстав, через три роки після отримання бажаного результату, а саме набуття права власності на земельну ділянку, за декілька місяців до спливу строку позовної давності, позивач отримав дублікат попереднього договору та звернувся з позовною заявою про стягнення коштів за угоду, що нібито не відбулась.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною, такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Прилепа Р.А. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 адвокат Кирилкін Р.О. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Судом установлено, що 5 жовтня 2016 року між сторонами було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н.Б. за реєстровим номером 2003, відповідно до умов якого позивач та відповідач домовились 30 листопада 2017 року укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :04:001:5046, розташованої у с/раді Софіївсько-Борщагівській, Києво-Святошинського району Київської області, за ціною 25526276,00 грн., що еквівалентно 984810,00 дол. США, 30 листопада 2017р. у приміщенні робочого місця приватного нотаріуса, який посвідчив попередній договір, в період з 10:00 до 18:00 год.

21 червня 2017 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до попереднього договору, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н.Б. за реєстровим номером 584, в якому було збільшено суму завдатку до 13022500,00 грн., що є еквівалентом суми 500000,0 дол. США.

Згідно з п. 5.1 попереднього договору та п. 2 договору про внесення змін до попереднього договору, відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 16262500,0 грн., в якості завдатку.

30 листопада 2017 року, відповідно до умов п. 6.1. попереднього договору, позивач у період часу з 10:00 до 20:00 год. перебував у приміщенні робочого місця приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н.Б. за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом, посвідченим цим же нотаріусом 30 листопада 2017 року за реєстровим номером 2017, оригінал якого знаходиться у позивача.

Також 30 листопада 2017 року позивачем було складено заяву, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н.Б. за реєстровим номером 2018, про те що відповідач відмовився підписувати договір купівлі-продажу земельної ділянки, хоча він відображав всі умови, передбачені попереднім договором, чим порушив свої зобов`язання за попереднім договором та у зв`язку з відмовою відповідача від підписання договору купівлі-продажу його не було укладено. Разом з тим, протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу, на підтвердження того, що основний договір між сторонами не було укладено з поважної причини.

Відсутні також докази повернення відповідачем позивачу завдатку у розмірі 16262500,0 грн. та сплати суми у розмірі завдатку - 16262500,0 грн.

Судом також встановлено, що в позасудовому порядку, 28 липня 2020 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про повернення завдатку у розмірі 16262500,0 грн. та додаткову сплату суми у розмірі завдатку - 16262500,0 грн., а разом - 32525000,00 грн., у зв`язку з тим що договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :04:001:5046, розташованої у с/раді Софіївсько-Борщагівській, Києво-Святошинського району Київської області, за ціною 25526276,00 грн., що еквівалентно 984810,00 дол. США, не був укладений 30 листопада 2017р. в період часу з 10:00 до 18:00 год. у приміщенні робочого місця приватного нотаріуса, який посвідчив попередній договір, з вини відповідача.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що основний договір купівлі-продажу земельної ділянки у дату, місце та час, що були погоджені сторонами в попередньому договорі, не був укладений з вини відповідача, що не спростовано відповідачем у встановленому законом порядку. Доказів того, що відповідачем виконано вимогу щодо повернення завдатку та сплати суми у розмірі завдатку у зазначеному в позові розмірі під час розгляду справи отримано не було.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у терміни), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору.

Тобто, у попередньому договорі, крім основного зобов`язання, може бути передбачена відповідальність сторін з того, чи іншого питання, зокрема за неналежне виконання зобов`язання у виді штрафних санкцій.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання.

Правила ст.570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Установлено, що основний договір купівлі-продажу земельної ділянки між сторонами попереднього договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено не було.

Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір (договір купівлі-продажу земельної ділянки) у майбутньому, то передана ОСОБА_1 грошова сума у розмірі 16262500,0 грн є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18, від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14.

Суд першої інстанції зазначених обставин не врахував, неправильно застосував норми матеріального права і дійшов помилкового висновку, що передана ОСОБА_1 ОСОБА_2 сума є завдатком, яка підлягає поверненню в подвійному розмірі.

За таких обставин заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 листопада 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми грошових коштів у розмірі завдатку 16 262 500 грн. підлягає скасуванню, і в задоволенні цих вимог слід відмовити. А в частині стягнення завдатку в розмірі 16 262 500 грн. заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 9 листопада 2022 року підлягає зміні шляхом визнання стягнутої суму у розмірі 16 262 500 грн. авансовим платежем.

Відповідно сума судового збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на підставі ст.141 ЦПК України підлягає зменшенню з 10 510 грн до 5 255 грн.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що між сторонами була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу земельної ділянки особою запропонованою позивачем - ОСОБА_4 , а тому сума угоди, зазначена в договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 6 грудня 2017 року визначена сторонами та зафіксована в договорі з урахуванням сплаченого заздалегідь завдатку, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки жодними наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами не підтверджені.

Установлено, що 6 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до компетентних органів тим, кого це стосується, з заявою, в який просив зареєструвати припинення заборони відчуження земельної ділянки :04:001:5046, площею земельної ділянки 3,2827 га, адреса земельної ділянки: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Софіївсько-Борщагівська, яка належить ОСОБА_2 , накладеної на підставі попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н.Б. 05.10.2016 року за реєстровим № 2003, в зв`язку з відмовою ОСОБА_2 від укладання договору купівлі-продажу у зазначеній попереднім договором строк ( а.с.211).

Договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 6 листопада 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н.Б. 6 грудня 2017 року. Відповідно до умов договору продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчиняється за 1758000 грн., які були передані покупцем продавцю до підписання цього договору.

Таким чином, в жодному складеному 6 грудня 2017 року документі не зазначено, що отримана ОСОБА_5 від ОСОБА_1 на виконання попереднього договору, врахована при погодженні сторонами договору вартості земельної ділянки.

Таким чином доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що у нього відсутній обов`язок по поверненню авансу, є недоведеними.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Прилепою Русланом Анатолійовичем, задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 листопада 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми грошових коштів у розмірі завдатку 16 262 500 грн. скасувати і в цій частині у задоволені позовних вимог відмовити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 9 листопада 2022 року в частині стягнення завдатку в розмірі 16 262 500 грн. та в частині стягнення судового збору змінити, вважати стягнуту суму у розмірі 16 262 500 грн. авансовим платежем, зменшити стягнутий з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір з 10 510 грн до 5 255 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 7882,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 25 березня 2025 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус