Справа № 686/1727/25
Провадження № 2/686/2340/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27.03.2025 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В січні 2025 року ТзОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 6659,40 грн., в обґрунтування якого вказано, що 19.02.2021 р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» URL:https://miloan.ua/, ОСОБА_1 було подано Заявку на отримання кредиту № 100885011. Дана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL:https://miloan.ua/. ТОВ «МІЛОАН» було направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору №100885011 від 19.02.2021 р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL:https://miloan.ua/. Таким чином, Відповідач уклав Договір про споживчий кредит №100885011 від 19.02.2021 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» () та на підставі платіжного доручення Відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 5000 грн.

Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст. 526 та ст. 527 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 12.11.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги №13Т, ТОВ «МІЛОАН» () було відступлено право вимоги за Кредитним Договором №100885011 від 19.02.2021 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (), а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до Відповідача.

Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 6659,40 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 2022,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 4637,40 грн.

Керуючись ст.ст. 512-514, 516 ЦК України та у зв`язку з істотними порушеннями Відповідачем умов Кредитного договору №100885011 від 19.02.2021 р., Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі №100885011 від 19.02.2021 р., направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «Діджи Фінанс», із зазначеною інформацією про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору №100885011 від 19.02.2021 р.

Незважаючи на це, Позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором №100885011 від 19.02.2021 р.

З врахуванням наведеного позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором №100885011 від 19.02.2021 року у розмірі 6659,40 грн.; судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Ухвалою суду від 10.02.2025 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному провадженні до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомила.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19.02.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №100885011 в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника.

Згідно вказаного Договору сума (загальний розмір кредиту) становить 5000 грн. строком на 15 днів з 19.02.2021 р. до 06.03.2021 р. (пп. 1.2, 1.3, 1.4 Договору).

Згідно п.п. 1.5.1, 1.5.2 Договору, комісія за надання кредиту: 0 грн., яка нараховується за ставкою 0% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3000 грн., які нараховуються за ставкою 4% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Пунктом 1.6 Договору також визначено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно платіжного доручення №25529459 від 19.02.2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» перерахувало на картку ОСОБА_1 5000 грн., згідно договору №100885011.

12.11.2021 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 13Т, згідно якого було відступлено право вимоги за Кредитним Договором №100885011 від 19.02.2021 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (), а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до Відповідача.

Згідно Договору факторингу №13Т від 12.11.2021 р. та Витягу з Додатку до нього, залишок боргу за Договором №100885011 від 19.02.2021 р. на момент відступлення права вимоги становить 6659,40 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 2022,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 4637,40 грн..

27.09.2024 р. ТОВ «Діджи Фінанс» на адресу ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу про сплату заборгованості за Договором №100885011 від 19.02.2021 р.

Вказані обставини підтверджуються: Анкетою-заявою на кредит №100885011 від 19.02.2021 р.; Договором про споживчий кредит №100885011 від 19.02.2021 р. та Додатками до нього; Договором факторингу № 13Т від 12.11.2021 р. та Витягом з Додатку до нього; досудовою вимогою від 27.09.2024 р.; платіжними інструкціями про сплату коштів ТОВ «Діджи Фінанс» на виконання умов Договору факторингу.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №100885011, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 5000 грн., строком на 15 днів, безготівковим шляхом.

Згідно п.п.1.5.1, 1.5.2 Договору, комісія за надання кредиту: 0 грн., яка нараховується за ставкою 0% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3000 грн., які нараховуються за ставкою 4 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

На підтвердження заявлених позовних вимог та розміру заборгованості відповідача за Договором кредиту №100885011 від 19.02.2021 р. позивачем надано суду розрахунок заборгованості за період з 19.02.2021 р. по 31.08.2021 р. на суму 6659,40 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 2022,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 4637,40 грн.

Зі змісту цього розрахунку вбачається, що відповідачкою у відповідності до умов п. 2.3 Договору про споживчий кредит здійснювалася неодноразова пролонгація строку кредитування шляхом вчинення дій передбачених розділом 6 Правил, у тому числі сплати комісії за управління та обслуговування кредиту та певної частки заборгованості по кредиту, що підтверджує визнання останньою факту укладення кредитного договору та отримання грошових коштів.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задоволити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №100885011 від 19.02.2021 року в розмірі 6659,40 грн., а саме: 2022,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4637,40 грн. заборгованість за відсотками (в межах визначеного строку кредитування).

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, а саме: Договором про надання правової допомоги № 42649746 від 01.11.2024 р.; Додатковою угодою до Договору № 100885011 від 30.12.2024 р.; Детальним описом робіт (наданих послуг) від 30.09.2024 р. на підставі Догов ору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.11.2024 р. на загальну суму 6000 грн.; Актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.12.2024 р.

Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 512, 525, 526, 612, 625, 1048, 1049,1077 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (, адреса: 07405, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1) заборгованість за кредитним договором №100885011 від 19.02.2021 року у загальному розмірі 6659,40 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., всього стягнути: 15081,8 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Сергій Стефанишин