Провадження №22-ц/812/512/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №468/438/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана її представником ОСОБА_2 , на рішення, яке постановив Баштанський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Янчука Сергія Васильовича у приміщенні цього суду 24 січня 2025 року, повний текст якого складений того ж дня, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в :

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» (далі ТОВ «Сучасний Факторинг» або Товариство) звернулося із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 13 лютого 2022 року між ТОВ «Сучасний Факторинг» та відповідачкою ОСОБА_4 був укладений договір у формі заяви-приєднання до кредитного договору по продукту «Кредит на товар» №5, згідно умов якого кредитодавець надав відповідачці кредит в розмірі 14944 грн. Відповідачка не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 22 січня 2024 року становить 20921 грн 60 коп. та складається з: 14944 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5977 грн 60 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачки зазначену заборгованість за кредитом та 3028 грн судового збору.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачки заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на недоведеність позову належними та допустимими доказами. Посилався в обґрунтування заперечень на те, що публічна пропозиція Товариства на укладення кредитного договору по продукту «Кошти в кредит» не містить підпису відповідачки, що унеможливлює підтвердження факту укладення договору. Також позивач не надав доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів позивачем відповідачці або продавцю товару, сума заборгованості не підтверджена розрахунком заборгованості, на підтвердження заборгованості позивач не надав первинних документів відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Рішенням від 24 січня 2025 року Баштанський районний суд Миколаївської області позовні вимоги Товариства задовольнив, стягнув з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» заборгованість за кредитним договором № 5 від 13 лютого 2022 року в розмірі 20921 грн. 60 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

Рішення суд мотивував тим, що спірні правовідносини між сторонами відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредитних. Суд вважав встановленим, що права позивача порушені відповідачкою, оскільки вона не виконувала належним чином умови договору про надання кредиту, тому права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачки суми заборгованості за кредитом.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Корчевський О.І. вказує, що рішення суду ухвалене всупереч норм матеріального права та наявних у матеріалах цивільної справи доказів та у відсутності належних та допустимих доказів, з порушенням судом принципу рівності сторін та принципу верховенства права та принципу змагальності сторін цивільного судочинства, й просить його скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в рішенні суд зазначив, що дослідив копію товарного чеку, однак такий доказ відсутній в переліку додатків, зазначених у позовній заяві, та відсутній у позовної заяви, наданій відповідачці, тому, на думку її представника, цей доказ не мав враховуватись судом з огляду відсутності процесуальних підстав для його розгляду. Крім того, товарний чек №С282- від 13 лютого 2022 року містить відомості про вартість телевізора LED LG 43 UP78006LB 15499 грн, що не відповідає ціні товару, зазначеній у кредитному договорі, а навпаки - вказує про інший товар. Суд зробив хибний висновок про доведеність перерахування кредитних коштів продавцю за придбаний відповідачем товар, хоча, який саме товар - конкретну модель та марку і серійний номер не вказує, чим знеособлює товар як індивідуально визначену річ та не встановив ціну, що була сплачена за товар, та чи було реально сплачено кошти. Щодо посилання суду першої інстанції на підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту представник відповідачки зауважує, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту, що узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 23 травня 2022 р. у справі № 393/126/20. Суд першої інстанції залишив без уваги доводи відповідачки про недоведення позивачем належними та допустимими доказами обставин укладення кредитного договору та факту перерахування кредитних коштів позивачем відповідачці чи продавцю товару ТОВ «ДІЄСА». До того ж суд хибно зазначив в якості доказу виписку з особового рахунку за кредитним договором №5 від 13 лютого 2022 року, оскільки вона є фактично листом, створеним позивачем, який не підтверджує будь-яких перерахувань коштів TOB «ДІЄСА», як того вимагають умови Договору.

У відзиві на апеляційну скаргу TOB «СУЧАСНИИ ФАКТОРИНГ» просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів.

Справа з урахуванням ціни позову та положень частини 1 статті 369 ЦПК України розглянута апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає таким вимогам закону.

Як встановив суд першої інстанції і таке вбачається з матеріалів справи, 13 лютого 2022 року ОСОБА_3 звернулася до ТОВ «Сучасний Факторинг» та з метою отримання в кредит коштів підписала заяву-приєднання №5 до кредитного договору по продукту «Кредит на товар», за умовами якої відповідачка, ознайомившись з умовами публічної пропозиції на укладення кредитного договору по продукту «Кредит на товар» ТОВ «Сучасний Факторинг», від імені та в інтересах якої діє кредитний посередник ТОВ «ДІЄСА», зазначила, що дана заява-приєднання, яка подана разом з графіком платежів кредитному посереднику, засвідчує її волевиявлення на приєднання до кредитного договору по продукту «Кредит на товар», та що публічна пропозиція, графік платежів та ця заява-приєднання разом складають кредитний договір по продукту «Кредит на товар» (а.с. 31).

Сторони погодили наступні умови кредитування згідно заяви-приєднання: загальна сума кредиту 14944 грн., строк кредитування 12 місяців з кінцевим терміном повернення 13 лютого 2023 року (включно), процентна ставка 5,00% в місяць, пільговий період до 14 червня 2022 року (включно). Також у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), який є додатком № 1 до кредитного договору, сторони погодили щомісячне повернення кредиту частинами - в сумі 1245 грн. 33 коп. , а також оплату процентів, починаючи з 13 липня 2022 року по 747 грн. 20 коп. щомісяця (а.с 32).

У пункту 10 заяви-приєднання вказано, що ОСОБА_4 доручає ТОВ «Сучасний Факторинг» перерахувати суму кредиту 14944 грн. за товари на користь ТОВ «ДІЄСА» на поточний рахунок НОМЕР_1 у ВАТ «Державний ощадний банк України», вартість товару 18444 грн. згідно рахунку-фактури № 1181927 від 13 лютого 2022 року, розмір власного внеску 3500 грн.

Заява-приєднання та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів) підписані власноручно відповідачкою та представником кредитора - ТОВ «Сучасний Факторинг».

Звертаючись із позовом, ТОВ «Сучасний Факторинг» посилалось на те, що між Товариством та ОСОБА_3 на підставі заяви-приєднання від 13 лютого 2022 року був укладений кредитний договір, на виконання умов якого позивач надав в розпорядження відповідачки 14944 грн. кредитних коштів на умовах строковості та оплатності, тоді як відповідачка свої зобов`язання з повернення отриманих коштів та сплати процентів не виконала.

Відповідачка заперечувала доведення належними доказами факт перерахування позивачем кредитних коштів за товар.

Суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог, тому задовольнив позов.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких міркувань.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «Сучасний Факторинг»), тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Таким чином, підписавши заяву-приєднання, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), який є додатком № 1 до кредитного договору, пройшовши ідентифікацію клієнта, відповідачка уклала з позивачем договір кредиту з метою придбання товару, що підтвердила своїм підписом на заяві та таблиці, узгодивши, зокрема умови кредитування (валюту кредиту, порядок надання кредиту, строк та порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитними коштами, вид відповідальності за порушення умов договору), в межах умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 14944 грн., які за її дорученням були перераховані позивачем продавцю товару.

Такий договір є укладеним, оскільки дотримано вимоги до письмової форми (укладений шляхом підписання декількох документів) і сторони дійшли згоди щодо істотних умов, притаманних даному виду договору.

Факт підписання заяви- приєднання відповідачка не спростовує, натомість заперечує факт перерахування кредитних коштів Товариством.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який вважав доведеним факт виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором, та відхиляє заперечення обґрунтованості такого висновку, викладені в апеляційній скарзі.

Так, за змістом укладеного сторонами кредитного договору позивач зобов`язувався перерахувати 14944 грн. за придбаний відповідачкою товар продавцю ТОВ «ДІЄСА» (пункт 10 договору).

Згідно листа-зобов`язання від 13 лютого 2022 року (а.с. 34) ТОВ «Сучасний факторинг» повідомило ОСОБА_4 про прийняття рішення щодо надання їй кредиту для придбання товару телевізору LED LG 43UP78006LB вартістю 15499 грн. та страхування за програмою «Абсолютний захист» ТВ 3 роки вартістю 2945 грн., сума внеску клієнта 3500 грн., а також зобов`язувалось забезпечити перерахування на поточний рахунок торгової організації (продавця) ТОВ «ДІЄСА» вартості товару без урахування початкового внеску, зазначеному у цьому листі, в якості виконання зобов`язань клієнта за рахунок зазначеного кредиту, а саме 14944 грн. У цьому ж листі наявна відмітка про отримання товару клієнтом ОСОБА_4 та її підпис.

Проведення оплати за товар - телевізор LED LG 43UP78006LВ та страхування за програмою «Абсолютний захист» ТВ 3 роки та отримання покупцем товару підтверджено також видатковою накладною (а.с. 33, зворот), товарним чеком № С282- від 13 лютого 2022 року (а.с. 33) та копією фіскального чеку про проведення оплати 13 лютого 2022 року на загальну суму 18444 грн., з яких кредит 14944 грн., гроші 3500 грн. за товар: телевізор LED LG 43UP78006LВ та страхування за програмою «Абсолютний захист» ТВ 3 роки.

Апеляційний суд відхиляє посилання представника відповідачки на неприйнятність в якості доказу товарного чеку як такого, що не долучений в установленому законом порядку до справи, оскільки це спростовується змістом позовної заяви, серед додатків до якої зазначений товарний чек, та долучення безпосередньо до позовної заяви засвідченої представником позивача копії цього письмового доказу (а.с. 33).

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідачка не заперечує отримання товару, з метою придбання якого укладався кредитний договір.

За такого колегія суддів доходить до переконання, що сукупність наведених вище доказів підтверджує виконання позивачем зобов`язань за укладеним з відповідачкою умов кредитного договору з перерахуванню продавцю 14944 грн. за товар, придбаний відповідачкою, а заперечення відповідачки таких обставин є безпідставним.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049).

В силу частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами підтверджені факти укладання кредитного договору між сторонами у передбаченій законом формі, виконання позивачем умов договору щодо надання позичальнику - відповідачці кредитних коштів у користування (на придбання товару) та невиконання останньою зобов`язань з повернення цих коштів разом із нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитними коштами, що є підставою стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача.

Щодо розміру заборгованості, яку слід стягнути з ОСОБА_3 .

Так, сума основного боргу (тіло кредиту) становить 14944 грн., що підтверджується змістом заяви-приєднання від 13 лютого 2022 року, випискою з особового рахунку за кредитним договором №5 від 13 лютого 2022 року ОСОБА_4 (а.с. 30).

Колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги про неприйнятність такого доказу як виписка по особовому рахунку відповідачки, оскільки зміст цієї виписки щодо отримання позичальником у розпорядження кредитних коштів (тіла кредиту) підтверджений зазначеними вище доказами.

Розмір процентів за користування кредитними коштами сторони визначили у заяві-приєднання, розмір процентів за користування кредитними коштами (5977 грн. 60 коп.), на стягненні яких наполягає позивач, відповідає розміру нарахованих процентів, вказаних у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), який є додатком № 1 до кредитного договору. Тому апеляційний суд не приймає аргумент апеляційної скарги про відсутність розрахунку заборгованості за кредитним договором, до того ж відповідачка власного розрахунку суми заборгованості не наводить.

Хибним є також посилання в апеляційній скарзі на подання позивачем суперечливих доказів щодо розміру суми кредиту та вартості товару, на придбання якого отримано кредит (телевізору).

Так, у заяві-приєднанні від 13 лютого 2022 року, товарному чеку, фіскальному чеку на товар, листі-зобов`язанні розмір кредитних коштів, які перераховані позивачем для придбання товару відповідачкою, визначено в розмірі 14944 грн., а загальна вартість отриманих товарів (телевізору та страховки) становить 18444 грн., з яких 3500 сплачено покупцем за власні кошти.

Враховуючи що суд ухвалив законне та обґрунтоване рішення, правильно встановивши характер спірних правовідносин сторін та їх зміст на підставі оцінки належних, допустимих та достатніх доказів, з дотриманням положень матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та вимоги процесуального закону, в силу положень статті 375 ЦПК України колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Отже апеляційну скаргу відповідачки слід залишити без задоволення.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційним судом рішення суду залишено без змін, відсутні передбачені законом підстави для проведення розподілу судових витрат, які в цій справі покладаються на відповідачку.

Керуючись статтями 367,368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана її представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення, рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

________________________________________

Повна постанова складена 25 березня 2025 року