Справа № 202/7693/24
Провадження № 2/202/668/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 березня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Десятерика Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

12.06.2024 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетрвоська з цим позовом до відповідача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 12.06.2024 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13.06.2024 року прийнято позовну заяву АТ «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування даного позову представником АТ «Акцент-Банк» зазначено, що 01.01.2022 року ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа-Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501414678.

Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом тридцяти календарних днів з дня отримання від банку інформації.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту.

12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.

Представник позивача зазначає, що позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, що становить 119 084,33 грн., з котрих: 88 998,14 грн. заборгованість по тілу кредиту; 30 086,19 грн. заборгованість по відсотках.

Вказану суму заборгованості і судові витрати у справі представник позивача просив стягнути з відповідача на користь АТ «Сенс Банк».

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача, адвокат Колодочка П.О., у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 в повному обсязі та стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката. В обґрунтування заперечень зазначив наступне.

Позов АТ «Сенс Банк» ґрунтується лише на двох основних фактах. Позивач вважає, що відповідачем були порушені умови угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №501414678, зокрема з невиконанням обов`язку «достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації». Позивач стверджує, що «...на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування. Тобто, відповідач свідомо не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором».

Вище зазначені факти не є підставою для задоволення позову, з огляду на наступне.

По-перше, з долучених до позовної заяви виписок по особовим рахункам за період з 01.01.2022 року по 22.01.2023 року не вбачаються відомості про період (и), розмір та строк саме користування Кредитною лінією відповідачем ОСОБА_1 . Підтвердження виконання позивачем умови Договору в частині перерахування на рахунок відповідача грошових коштів у вказаних виписках також відсутні. З долучених виписок не вбачається про здійснення відповідних фінансових операцій, як то розрахунково-касове обслуговування, збільшення кредитного ліміту, списання процентів, реструктуризація кредиту, перенос процентів/ розстрочки, тощо.

Представник відповідача зазначає, що не можна однозначно стверджувати про те, що вказані у виписках відомості стосуються саме відповідача ОСОБА_1 , оскільки ідентифікуючими ознаками останнього у виписках зазначені наступні відомості: - ОСОБА_1 , проте індекс стосується міста Київ, а не міста Дніпро.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що долучені позивачем виписки, є неповними через вищевикладені обставини. Враховуючи вищевикладені неточності (помилки), аналогічно можна допустити, що відомості внесено помилково.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій в справі 753/11000/14-ц, якщо встановлені правила, не дозволяють визначити зміст умови договору, слід застосовувати тлумачення contra proferentem, а саме, - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Таким чином, оскільки, текст вищевказаних документів був підготовлений Банком, то і всі спірні позиції повинні тлумачитись проти нього. В зв`язку з цим, представник відповідача вважає, що долучені розрахунок та виписка не стосується даного кредитного договору.

Щодо інших позовних вимог, то наданий Банком розрахунок через неточність та неузгодженість відомостей з виписками, не дає можливості визначити існуючу на час звернення до суду заборгованість. Враховуючи вищевикладене, надані банком розрахунок суми заборгованості по кредитному договору №501414678 та виписки по особовим рахункам за період з 01.01.2022 року по 22.01.2023 року, є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати належним доказом розміру грошових вимог позивача до відповідача.

Таким чином, на думку представника відповідача, матеріали позовної заяви та судової справи №202/7693/24 не містять доказів отримання відповідачем кредитних коштів, доказів того, що ОСОБА_1 користувався кредитною лінією у відповідному розмірі та, відповідно, наявність заборгованості.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач в обґрунтування наявності заборгованості відповідача за кредитним договором посилається на виписки по особовим рахункам за період з 01.01.2022 року по 22.01.2023 року. Разом із тим, додані до позовної заяви виписки по особовим рахункам за період з 01.01.2022 року по 22.01.2023 року відповідача не можна прийняти в якості належних доказів у розумінні ст. 95 ЦПК України, оскільки в порушення норм чинного законодавства на вказаних виписках відсутній особистий підпис та інші дані, що дали б змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у складанні виписок з рахунків відповідачів, та печатку/штамп банку. Отже, з наданих суду копій виписок по рахунках не вбачається, що визначена у них інформація перевірена належним чином та відповідальним працівником з визначенням посади, прізвища відповідальної особи, у якої наявне право на підписання даних, що відображені у виписках, тобто надані копії документів не містять оригінального підпису відповідальної особи банку, яка уповноважена перевіряти правильність оформлення виписок та відображення їх в облік. У зв`язку з цим подані позивачем виписки не можна вважати копіями, що засвідчені належним чином, оскільки вони виготовлені не з оригіналів документів. Відтак, вимоги ч.5 ст.177 ЦПК України щодо надання позивачем до позовної заяви всіх наявних в нього доказів не виконані належним чином.

З аналогічних підстав, зазначений у позові меморіальний ордер оформлений неналежним чином.

Крім цього, ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13.06.2024 року у позивача витребувано інформацію щодо утворення суми заборгованості, а саме: виписку про рух коштів по поточному/картковому рахунку, що відкритий на підставі договору від 01.01.2022 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , із зазначенням операції; відомості про те, які платіжні картки видавались ОСОБА_1 для користування коштами за договором про надання банківських послуг від 01.01.2022 року із зазначенням номеру картки та строку їх дії; інформацію щодо способу за допомогою котрого кошти були передані відповідачу та, в якій сумі, з доказами на підтвердження; інформацію щодо встановлення та збільшення кредитного ліміту; інформацію щодо алгоритму нарахування заборгованості та детальної калькуляції заборгованості за кредитним договором від 01.01.2022 року, укладеним із ОСОБА_1 .

Представник відповідача звертає увагу на те, що п. 4 Паспорту споживчого кредиту процентна ставка регламентована на рівні 35,0 річних, проте п. 4 Оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501414678 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії передбачає інший розмір процентної ставки 26,0 річних, а розділ І Акцепту пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501414678 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії містить вказівку на 35,0 річних, натомість розділ ІІ 26,0 річних.

Також представник відповідача акцентує увагу на відсутності підпису відповідача ОСОБА_1 як на кожному із згаданих документів, так і на Додатку №1 («Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням всіх супровідних послуг»). Отже, докази підписання вказаних документів відповідачем відсутні, а матеріали справи не містять об`єктивних даних про те, що відповідач розумів саме запропоновані позивачем умови та тарифи й погодився з ними.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутності домовленості сторін про підстави та розмір нарахування комісії, порядок повернення кредиту, сплати процентів, комісії та неустойки надані банком додатком №2 до позовної заяви копії кредитного договору №501414678 не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки зазначені документи достовірно не підтверджують істотні умови такого договору. У зв`язку з цим, на думку представника відповідача, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Таким чином, представник відповідача зазначає, що АТ «Сенс Банк» не доведено укладення з ОСОБА_1 кредитного договору на умовах, що зазначені у позові.

Представник відповідача також зауважує на тому, що долучена банком Довідка про ідентифікацію невідомо що підтверджує та стосовно якої(их) угод(и), а отже належним доказом не є та врахуванню судом не підлягає.

Як зазначає представник відповідача, позивачем не долучено до позовної заяви належних доказів за те, що відповідач ОСОБА_1 саме користувався Кредитною лінією у відповідному розмірі. При цьому, як зазначалось вище, зазначені у позові меморіальні ордери та виписка про рух коштів по рахунку оформлені неналежним чином.

Отже, належних доказів отримання відповідачем кредитних коштів за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №501414678 позивачем не надано.

У позовній заяві представник АТ «Сенс Банк» стверджує про те, що відповідач свідомо не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором та керується при цьому позивач тим, що на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування. Представник відповідача вважає, що такими твердженнями позивач вводить суд в оману з огляду на наступні обставини: 1) матеріали позовної заяви та судової справи №202/7693/24 не містять Досудової вимоги, направленої саме позивачем АТ «Сенс Банк»; 2) долучена до позовної заяви копія досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань видана не позивачем, а іншою юридичною особою, а саме Адвокатським об`єднанням юридичною фірмою «Аксіліум». Проте, будь-яких документів, котрі уповноважують вказане адвокатське об`єднання здійснювати від імені позивача, зокрема, надсилання письмових досудових вимог матеріали позовної заяви та судової справи №202/7693/24 не містять, а долучена до позовної заяви копія Довіреності №020686/24 від 10.01.2024 року видана виключно на ім`я адвоката Мужика Назара Тарасовича; 3) долучена до позовної заяви копія досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань датована 06.11.2023 року, проте долучений Список за штрихкодовим номером 23494714 містить чек за іншу дату 06.12.2023 року; 4) як у копії досудової вимоги, так і у позовній заяві вказано про обов`язок відповідача достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації, а у додатку 6 до позовної заяви вказано про долучення доказів направлення відповідачу, проте доказів саме отримання відповідачем досудової вимоги позивачем не надані. Зокрема, зі строки №17 «списку за штрихкодовим номером 23494714» вбачається нібито відправлення АТ «Сенс Банк» на адресу відповідача ( ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ) невідомого документу із вказаним штрихкодовим ідентифікатором відправлення (номер поштового відправлення) 703, трекінг якого згідно сайту УкрПошти не підтверджує отримання цього поштового відправлення відповідачем ОСОБА_1 , оскільки відображає наступну інформацію: «Дані про відправлення за номером 703 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі»; 5) з долученої до позовної заяви копії опису вкладення у цінний лист вбачається його невідповідність приписам чинного законодавства через оформлення з порушенням п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270, відповідно до якого «у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення», а тому неможливо встановити, що наявною в матеріалах справи копією опису вкладення у цінний лист підтверджується направлення саме цієї досудової вимоги та саме на адресу відповідача у відповідності до відомостей, зазначених у строчці № 17 списку за штрихкодовим номером 23494714 та/ або з номером поштового відправлення 703.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що банком направлялася досудова вимога, що є обов`язковим у даній категорії справ, а також у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач отримував від позивача досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є передчасними.

17.10.2024 року від представника АТ «Сенс Банк» надійшли додаткові пояснення, в котрих останній зазначив, що на виконання вимог ухвали суду, повідомляє наступне.

На виконання вимог п. 1 резолютивної частини ухвали в частині витребування від позивача інформації, надає виписки по рахунку відповідача. Щодо п. 2, 3, 4 резолютивної частини ухвали повідомляє, що доказом отримання готівкових коштів є Меморiальний ордер №827768353 вiд 01.01.2022 року.

Щодо п. 5 резолютивної частини ухвали про надання інформації щодо алгоритму нарахування заборгованості та детальної калькуляції заборгованості повідомляє, що класичний графік складається за такою схемою: основна сума боргу ділиться на кількість періодів погашення кредиту (сума щомісячного платежу за тілом кредиту є фіксованою); відсотки нараховуються на залишок тіла кредиту. Відсотки по кредиту нараховуються на основі тіла кредиту суми, яку позичив позичальник. Вони зазвичай встановлюються на основі процентної ставки та терміну позики.

Додатково зазначає, що Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 вказав, що важливо розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

01.01.2022 року між сторонами у справі укладено кредитний договір у формі електронного документу з використанням відповідачем електронного підпису - 511, на підставі котрого ОСОБА_1 був отриманий кредит сума/ліміт якого становить 93 000,00 грн. Процентна ставка 35.00% річних.

Представник позивача зазначає, що долучений банком до матеріалів справи розрахунок заборгованості підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також включає суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. З огляду на викладене, позов про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також представник позивача зауважує, що меморіальний ордер є первинним документом, що містить відомості про операцію банку, а отже наданий позивачем суду меморіальний ордер є належним, допустимим та достатнім доказом надання кредиту згідно умов Кредитного договору. Так, виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта, оскільки є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність. А тому може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника. До такого правового висновку дійшов Верховний суд у постановах: від 30.11.2022 №214/6975/15-ц; від 25.11.2022 №1512/2-214/11; від 21.09.2022 №381/1647/21; від 01.08.2022 №369/11694/15-ц; від 06.07.2022 №128/2269/20; від 01.06.2022 №172/35/16; від 31.05.2022 №194/329/15-ц; від 25.05.2022 №219/7527/16; від 25.05.2022 №645/59/16-ц; від 20.05.2022 №336/4796/18; від 09.02.2022 №161/5648/20; від 02.02.2022 №205/7751/16-ц.

16.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача, адвоката Колодочки П.О., надійшли письмові пояснення на додаткові пояснення банку, в котрих останній зазначив, що меморiальний ордер №827768353 вiд 01.01.2022 року не є належним доказом отримання саме готівкових коштів, оскільки відсутні відповідні письмові відмітки, зокрема, підпис із розшифровкою прізвища ім`я та по-батькові позичальника.

23.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника АТ «Сенс Банк» Рудницького Ю.І. надійшли додаткові письмові пояснення, в котрих зазначено наступне.

Щодо посилань відповідача, що меморiальний ордер №827768353 вiд 01.01.2022 року не є належним доказом отримання саме готівкових коштів, оскільки відсутні відповідні письмові відмітки, зокрема, підпис із розшифровкою прізвища ім`я та по-батькові позичальника представник позивача зазначає, що меморіальний ордер це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій. Даний документ складається лише в електронній формі. Особливістю складання меморіальних ордерів є те, що надати до суду його оригінал не є можливим тому, що він існує лише в електронній формі. До суду можливо надати тільки паперову роздруківку електронного розрахункового документа.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанова КЦС ВС від 30.11.2022 № 334/3056/15). Надані позивачем докази зокрема меморіальні ордери є належними, допустимими, достовірними, достатніми та, відповідно, такими, що підтверджують виконання банком зобов`язань перед відповідачем щодо надання позичальнику кредиту, згідно кредитного договору.

Щодо зауважень відповідача за те, що у виписці відсутній особистий підпис та інші дані, що дали б змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у складанні виписок з рахунків відповідачів, та печатку/штамп банку, представник позивача зазначає, що згідно з розділом 5 Положення про організацію операційної діяльності у банках України, затвердженого постановою НБУ від 18.06.2003 №254 (далі Положення № 254), банки зобов`язані складати виписки з рахунків клієнтів у паперовій та/або електронній формі. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій та призначені для видачі або надсилання клієнтові. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів визначаються договором банківського рахунка, що укладається між банком та клієнтом при відкритті рахунка (п. 5.6 Положення №254). При цьому обов`язкові реквізити виписки банку встановлені п. 5.5 Положення № 254.

Про штамп або печатку в цих реквізитах не згадується.

Щодо різних процентних ставок в кредитному договорі, про які зазначає відповідач, представник банку зазначає, що даний договір стосується як видачі відповідачу кредитних коштів в розмірі 93 000,00 грн., з процентною ставкою 35,00% та строком кредитування 18 міс., так і відкриття останньому відновлювальної кредитної лінії до 200 000,00 грн., з процентною ставкою 26,00% та строком дії картки - 3 роки з моменту випуску.

Предметом спору у даній справі є заборгованість відповідача, що виникла у зв`язку з не поверненням готівкових коштів.

Також представник позивача наголошує на тому, що не можна вважати неукладеним договір чи те, що сторонами не погоджено його умов після його повного чи часткового виконання сторонами, якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений.

Відповідачем на виконання умов кредитного договору сплачено на користь банку 4 001,86 грн. тіла кредиту та 2 712,50 грн. відсотків за користування кредитом.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 01.01.2022 року ОСОБА_1 підписано оферту на укладання угоди про надання кредиту №501414678, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов котрої останній запропонував АТ «Альфа Банк» укласти з ним угоду про надання споживчого кредиту. Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 93 000,00 грн., процентна ставка 35%, тип ставки фіксована, строк кредиту 18 місяців. Дата повернення кредиту 04.07.2023 рік (а.с. 5 зворотня сторона).

Також, як вбачається з вказаної оферти, відповідач просив надати кредит для власних потреб.

01.01.2022 року АТ «Альфа-Банк» підписано акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №501414678, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії за вищевказаними умовами (а.с.7-8).

Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту №501414678 від 01.01.2022 року сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (а.с. 8 зворотня сторона 9).

01.01.2022 року ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту за умовами, аналогічними викладеним в оферті на укладання угоди про надання кредиту №501414678 (а.с.5).

Відповідно до меморіального ордеру №827768353 від 04.01.2022 року ОСОБА_1 було перераховано 93 000,00 грн. (а.с. 14). Відповідно до п.1.19-1 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору №501414678 від 01.01.2022 року, станом 22.01.2023 року за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 119 084,33 грн., з котрих: 88 988,14 грн. заборгованість за тілом кредиту; 30 086,19 грн. заборгованість по відсоткам (а. с. 13).

06.11.2023 року АТ «Сенс Банк» на адресу ОСОБА_1 було сформовано вимогу про повернення кредиту у непогашеній сумі та сплати нарахованих процентів у загальному розмірі 119 084,33 грн. (а.с. 19). Вказану вимогу було направлено на адресу відповідача згідно відмітки на описі вкладень у цінний лист 06.12.2023 року (а.с.20).

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30.11.2022 року внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.26-28).

З довідки про ідентифікацію, наданої представником АТ «Сенс Банк», вбачається, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», укладеного між банком та клієнтом, ідентифікований в АТ «Сенс Банк» (а.с.12).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно статті 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Верховний Суд в постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

За статтею 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі:

1) у паперовому вигляді;

2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг";

3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги;

4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Закон України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII "Про електронну комерцію" (далі - Закон № 675-VIII) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону № 675-VIII).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст.11 Закону № 675-VIII, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 675-VIII, моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Матеріалами справи підтверджується, що зі змісту оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501414678 від 01.01.2022 року вбачається, що в ній ОСОБА_1 пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту на умовах: тип кредиту «кредит готівкою»; сума кредиту 93 000,00 грн.; процентна ставка, % річних 35,00%, тип ставки - фіксована; строк кредиту 18 міс (а. с. 4 зворотня сторона - 6).

Під час користування кредитом ОСОБА_1 пропонує банку надавати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме: а) за надання кредиту 0,00 % від суми кредиту, зазначеної в цій оферті на укладення Угоди; б) за обслуговування (управління) кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеній в цій Оферті без ПДВ. Дата повернення кредиту 04.07.2023.

Для повернення заборгованості за Угодою пропонує використовувати рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у банку. Кредитні кошти просить надати для повернення заборгованості за кредитним договором №501414678 від 01.01.2022 Розмір 93 000,00 грн., спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в AT «Альфа-Банк».

Також в оферті зазначено, що у випадку згоди з запропонованими умовами, що містить Оферта, Акцепт здійснюється Банком шляхом направлення Позичальнику підписаного електронним підписом Акцепту на зазначену у Оферті електронну адресу Позичальника і надання коштів Позичальнику у спосіб, визначений в Оферті.

Крім того, вказано, що підписанням електронним підписом цієї Оферти позичальник засвідчує про отримання всієї інформації про умови кредитування.

Зі змісту акцепту пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501414678 від 01.01.2022 року, що долучена позивачем до позовної заяви, вбачається, що в ній АТ «Альфа-Банк» приймає пропозицію ОСОБА_1 на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501414678 від 01.01.2022 року на запропонованих нею умовах (а.с. 7-8).

Згідно довідки про ідентифікацію клієнт клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», укладеного між банком та клієнтом, ідентифікований в АТ «Сенс Банк» (а.с.12).

На підтвердження укладення вищевказаного договору позивачем до позову також долучено: Додаток № 1 до Угоди про надання кредиту №501414678 від 01.01.2022 року, який є графіком платежів та розрахунків сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг; паспорт споживного кредиту; довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб; довідку про ідентифікацію .

На підтвердження надання ОСОБА_1 кредиту, до позовної заяви додано копію меморіального ордеру №827768353 від 04.01.2022 року та виписку по особовим рахункам ОСОБА_1 за період 01.01.2022 до 22.01.2023 (а.с. 14-18).

Зі змісту меморіального ордеру №827768353 від 04.01.2022 року вбачається, що платник АТ «Сенс-Банк» (код платника ) з рахунку № НОМЕР_4 , відкритому в АТ «Сенс Банк», перерахував грошові кошти у розмірі 93 000,00 грн. на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Сенс Банк», отримувач ОСОБА_1 (код отримувача НОМЕР_1 ), з призначенням платежу: надання кредиту за кредитним договором №501414678 від 01.01.2022.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №501414678 від 01.01.2022 року станом на 22.01.2023 року за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 119 084,33 грн., з котрих: 88 988,14 грн. заборгованість за тілом кредиту; 30 086,19 грн. заборгованість по відсоткам (а. с. 13).

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку що 01.01.2022 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк», найменування котрого змінено на АТ «Сенс Банк», був укладений кредитний договір №501414678.

Крім того, з розрахунку заборгованості та виписки по особовим рахункам вбачається, що на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 03.02.2022 року погашего заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 001,86 грн. Того ж дня погашено 2 712,50 грн. відсотків за користування кредитом. Вказані кошти зараховані на рахунок банку 04.02.2022 року.

Таким чином, доводи представника відповідача про неукладеність кредитного договору є безпідставними, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами.

При цьому, ні ОСОБА_1 , ні його представник не заперечували факт часткового виконання умов кредитного договору шляхом сплати відповідних платежів (сплачено 6 714,36 грн., з котрих: 4 001,86 грн. в рахунок погашення тіла кредиту; 2 712,50 грн. в рахунок погашення відсотків), а тому відсутні підстави вважати, що між сторонами не склалися договірні правовідносини.

Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 лютого 2025 року у справі № 504/3085/20, провадження № 61-17178сво23.

Щодо різних процентних ставок в кредитному договорі суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 01.01.2022 року ОСОБА_1 підписано оферту на укладання угоди про надання кредиту №501414678, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, з котрої вбачається, що даний договір стосується як видачі відповідачу кредитних коштів в розмірі 93 000,00 грн., з процентною ставкою 35,00% та строком кредитування 18 міс., так і відкриття останньому відновлювальної кредитної лінії до 200 000,00 грн., з процентною ставкою 26,00% та строком дії картки - 3 роки з моменту випуску.

Тому судом не можуть бути прийняті до уваги доводи представника відповідача щодо зазначення різних процентних ставок у кредитному договорі.

Щодо позиції представника відповідача стосовно обов`язковості отримання досудової вимоги відповідачем у даній категорії справ суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі №14-600цс18 (№ 521/21255/13-ц) зазначено наступне.

Аналіз змісту статей 1054, 1050 і 559 ЦК України свідчить, що у разі, якщо кредитор за кредитним договором, у якому згідно із його умовами позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити неустойку (пеню, штраф) за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, змінив строк виконання основного зобов`язання (дострокове виконання основного зобов`язання), направивши повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту, при цьому договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, то відповідний строк для пред`явлення вимоги як до боржника, так і поручителів обчислюється з наступного дня, зазначеного кредитором у повідомленні (вимозі) про дострокове повернення кредиту як дата дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або після закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення.

Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України). До поручителя ?протягом шести місяців, якщо закінчення строку поруки не встановлено самим договором (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, недотримання яких може нести ризик лише для кредитора про втрату в майбутньому права на задоволення своїх вимог у примусовому порядку через суд.

За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Враховуючи, що вимоги кредитора та взяті позичальником зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку не виконані на час ухвалення судом рішення, а також частину другу статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Тому непред`явлення повідомлення (вимоги) про дострокове виконання зобов`язання з повернення кредиту, чи в разі її направлення: до встановленої дати дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або до закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення, саме по собі не є необхідною умовою подальшого задоволення позову.

Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Не направлення такого повідомлення кредитором, не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.

Крім того, судом встановлено, що строк дії кредитного договору №501414678 від 01.01.2022 року за умовами даного договору становив 18 місяців та відповідно сплив 01.07.2023 року, в той час як досудову вимогу було сформовано позивачем 06.11.2023 року, тобто вже після спливу строку кредитування. Відповідач же, у свою чергу, зобов`язаний виконувати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Таким чином, не направлення позивачем чи неотримання відповідачем досудової вимоги жодним чином не звільняє його від обов`язку з повернення кредитних коштів і не позбавляє кредитора захисту його прав через суд.

Щодо доводів представника відповідача про невідповідність наданих суду доказів на підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Сенс Банк, суд зазначає наступне.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21).

Отже, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитом та виписка по рахунку відповідача, є належними доказами користування відповідачем кредитними коштами.

Контррозрахунку заборгованості, що спростовує розмір заборгованості, визначений позивачем, відповідачем не надано.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено погодження сторонами умов кредитування, перерахування позичальниці кредитних коштів та розмір процентів за користування кредитом, а розрахунок заборгованості виконаний позивачем у відповідності до умов кредитування, а тому позовні вимоги АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. У зв`язку з цим, з відповідача на користь АТ «Сенс Банк» підлягає стягненню заборгованість за споживчим кредитом №501414678 від 01.01.2022 року в розмірі 119 084,33 грн., з котрих: 88 988,14 грн. заборгованість за тілом кредиту; 30 086,19 грн. заборгованість по відсоткам

При зверненні до суду позивачем АТ «Сенс-Банк» був сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 4,5,12,81,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, інд. 03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.100) заборгованість за споживчим кредитом №501414678 від 01.01.2022 року станом на 22.01.2023 року в розмірі 119 084,33 грн. (сто дев`ятнадцять тисяч вісімдесят чотири грн. і тридцять три коп.), з котрих: 88 988,14 грн. заборгованість за тілом кредиту; 30 086,19 грн. заборгованість по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Бєльченко Л.А.