Провадження № 2-н/537/879/2025
Справа № 537/1672/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2025 року суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Зоріна Д.О., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, згідно якої просила суд видати судовий наказ, яким стягнути ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Суддя, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно із частиною 1 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, викладені в статті 161 Цивільного процесуального України, є чітко визначеними і не містять альтернативи та судовий наказ може бути виданий, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно частини 3 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , вона та боржник ОСОБА_2 в офіційному шлюбі не перебували.

До суду не надано жодних доказів на підтвердження батьківства боржника у відношенні до дитини, на утримання якої заявник просить стягнути аліменти, зокрема копії актового запису про народження дитини, де зазначено підставу для внесення запису про батька дитини.

За викладених обставин, суд позбавлений можливості визначити батьківство або його відсутність боржника у відношенні до дитини.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів подана з порушенням вимог статті 163 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки заявником не надано суду документів на підтвердження обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а саме батьківства боржника по відношенню до дитини, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, оскільки пунктом 1 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням

вимог статті 163 цього Кодексу.

За наведених обставин, оскільки батьківство боржника у відношенні до дитини не підтверджено, суд приходить до висновку про необхідність відмови ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Одночасно суд роз`яснює положення частини 1 статті 166 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 260, 161, 165 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Д.О. Зоріна