Справа №: 343/1895/24
Провадження №: 2/343/155/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг , суд-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись в Долинський районний суд Івано-Франківської області з позовом, сформованим в системі «Електронний суд» , просить ухвалити рішення, яким:

стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 28 752 долари США 52 центи та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір про надання послуг управління фінансовими активами №001616 (далі Договір) з терміном дії до 03 грудня 2021 року.

Згідно Договору ОСОБА_1 передав кошти в розмірі 10010 доларів США в управління Іванишину А.В., який зобов`язався повернути їх ОСОБА_1 до 22 січня 2022 року з гарантованим прибутком в розмірі 5116,11 доларів США. Загальна сума коштів, які мав повернути ОСОБА_2 ОСОБА_1 склала 15126,11 доларів США.

Незадовго до завершення дії Договору відповідач запропонував позивачу продовжити співпрацю і укласти новий договір на суму 15126,11 доларів США.

04 грудня 2021 року сторони уклали Договір про надання послуг управління фінансовими активами №002140 (далі Договір) з терміном дії до 27 січня 2023 року.

Згідно Договору ОСОБА_1 передав кошти в розмірі 15126,11 доларів США в управління ОСОБА_2 , який зобов`язався повернути їх ОСОБА_1 до 12 березня 2023 року з гарантованим прибутком в розмірі 7730.95 доларів США. Загальна сума коштів, які мав повернути ОСОБА_2 . ОСОБА_1 склала 22857,06 доларів США.

30 січня 2023 року з ініціативи відповідача сторони уклали новий договір , відповідно до якого початкова сума договору склала 22857,06 доларів США, а гарантований прибуток 5241,12 доларів США. Остаточна сума коштів, яку ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 до 12 листопада 2023 року, склала 28098,18 доларів США.

До 12 листопада 2023 року відповідач коштів позивачу не повернув.

Таким чином , відповідач порушив зобов`язання , взяті відповідно до Договору про управління фінансовими активами №002647 від 30 січня 2023 року.

Оскільки позивач тимчасово проживає в США переказ коштів з банківського рахунку позивача на банківський рахунок відповідача здійснювався за допомогою міжнародних платіжних систем, що підтверджується документами про міжнародний грошовий переказ.

За допомогою заходів досудового врегулювання спір вирішити не вдалося (а.с.1-4).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2024, цивільна справа № 343/1895/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.31).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/1895/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг.

Призначено підготовче судове засідання на 16.09.2024.

Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Роз`яснено відповідачу, що згідно ст. 193 ЦПК України, він має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (а.с.33).

16.09.2024, через канцелярію суду, відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на невиконання умов договору(ів) про надання послуг управління фінансовими активами. Позивач посилається на те що нібито між ним та позивачем укладалися три договори про надання послуг управління фінансовими активами, та долучає до позову копії таких договорів.

Такі договори між ним та позивачем не укладалися. Більше того, з долучених позивачем копій видно, що такі договори, ні ним, ні позивачем не підписувалися. Наявні підписи тільки на Додаток 2 Специфікація Договору. Дані Специфікації ним підписувалися, виключно як зразок (взірець) у випадку можливого в майбутньому укладення договору.

Таким чином, між позивачем та ним не існувало та не існує жодного договору про надання послуг управління фінансовими активами позивача, а отже і не існує жодного його зобов`язання перед позивачем, щодо управляння його фінансовими активами там більше з повернення таких фінансових активів, оскільки він їх і не отримував.

Також, звертає увагу суду, що Додаток 2 Специфікація Договору підписаний 11 жовтня 2020 року, в той час коли долучена позивачем копія не підписаного Договору про надання послуг управління фінансовими активами датується 12 жовтня 2020 року, тобто специфікація до нібито договору укладена скоріше від самого договору, що свідчить про алогічність позовних вимог з огляду на дію закону в просторі і часі.

Крім того, умови так званого Договору (ів) про надання послуг управління фінансовими активами не містять посилання на існування, наявність чи обов`язковість, що свідчить про безпідставність позовних вимог, щодо укладення Договору (ів).

Стосовно так званого Договору про надання послуг управління фінансовими активами від 04 грудня 2021 року, то такий договір також не укладався та не підписувався, ні ним, ні позивачем, що і підтверджується долученою до позову його копією. Більше того, в так званому Договорі не вказано, ні номеру, ні дати, ні місця його укладення.

Що ж стосується так званого Договору про надання послуг управління фінансовими активами від 30 січня 2023 року, то такий договір також не укладався та не підписувався, ні ним, ні позивачем, що і підтверджується долученою до позову його копією.

Позивачем не долучено жодного допустимого доказу того, що він , ОСОБА_1 , надавав йому кошти на виконання умов так званих Договорів.

Позивач долучив до позову аркуші паперу формату А4, на яких нанесений певний текст на іноземній мові, та переклад тексту цих сторінок українською мовою на одному з яких пише: «Звіт історії переказів для надіслання грошових переказів» та вказує, що нібито це платіжні документи, які підтверджують надання йому позивачем в безготівковій формі коштів на виконання нібито Договорів. Вважає такі посилання позивача надуманими, оскільки чинне законодавство України, ні в 2020 році, ні в 2024 році не визначає поняття платіжного документу.

Позивач в позові вказує, що він здійснював переказ коштів із США зі свого банківського рахунку на банківський рахунок відповідача за допомогою міжнародних платіжних систем, однак позивач не надав жодного платіжного інструменту в якому було б вказано: найменування платника та найменування одержувача, банк платника та банк одержувача, номер рахунку платника та одержувача, суму платежу та найважливіше призначення платежу, де було б зазначено, що це кошти на виконання умов Договору про надання послуг управління фінансовими активами № від ,інші реквізити договору.

Надані позивачем так звані платіжні документи, які нібито підтверджують надання в безготівковій формі коштів на виконання нібито Договорів датуються: 11.08.2020, 16.09.2020 та 23.09.2020 , тобто ще до дати укладення так званих Договорів про надання послуг управління фінансовими активами. В той час, як на взірцях Договорів вказано, що: «Інвестор (позивач) зобов`язаний в одноденний термін з моменту укладення цього Договору передати кошти Управляючому Трейдеру готівкою або іншим обумовленим способом» - п. 4.1. взірця договору.

Таким чином, долучені до позову документи не підтверджують надання позивачем коштів на виконання умов будь-якого Договору, так як він вказував вище ніяких договорів не існувало, а отже і не могли існувати у сторін спору жодні зобов`язання. Вважає, що долучені до позову документи не є належними та допустимими доказами на підтвердження заявлених позовних вимог.

Він дійсно знайомий з позивачем, оскільки він являється чоловіком його троюрідної сестри, з якою вони проживають в Сполучених Штатах Америки та на даний час (зі слів сестри) перебувають в процесі розлучення. Позаяк він в добрих стосунках з сестрою та часто їй допомагає то позивач подавши даний позов найімовірніше хоче помститися своїй дружині, а його сестрі, за його допомогу (а.с.45-47).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.09.2024 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.40).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.10.2024, провадження №2-з/343/14/24, заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Парфана Тараса Дмитровича про забезпечення позову - задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову в цивільній справі № 343/1895/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, а саме:

накладено арешт на майно та грошові кошти, що знаходяться (обліковуються) у банківських установах на території України, крім рахунків зі спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом та належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах суми заявлених позовних вимог в розмірі 1187194 (один мільйон сто вісімдесят сім тисяч сто дев`яносто чотири) гривні 00 коп (а.с.84-86).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.11.2024, клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Парфана Тараса Дмитровича про витребування доказів задоволено.

Витребувано у Національного Банку України інформацію :

- Чи отримував ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові

кошти в розмірі 4999 ( Чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) доларів США, переказані на його ім`я ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) за допомогою системи грошових переказів Western Union 21 вересня 2020 року ( номер грошового переказу ) ?

- Чи отримував ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові

кошти в розмірі 3024 ( Три тисячі двадцять чотири ) долари США , переказані на його ім`я ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) за допомогою системи грошових переказів Western Union 10 серпня 2020 року ( номер грошового переказу ) ?

- Чи отримував ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові

кошти в розмірі 1997 ( Одна тисяча дев`ятсот дев`яносто сім ) доларів США, переказані на його ім`я ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) за допомогою платіжного сервісу Xoom системи електронних платежів Pay Pal 16 вересня 2020 року ( ідентифікатор транзакції 0) ? (а.с.93-94).

Позивач ОСОБА_1 , в судові засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому Законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Парфан Т.Д. (ордер серії АТ №1018583 а.с.30) в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку.

Представники відповідача ОСОБА_2 - адвокат Черепій Н.П. (ордер серії АТ №1059084 а.с.57) та адвокат Бойчук Я.В. (ордер серії АТ №1080514 а.с.59) в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши учасників процесу, які з`явилися в судові засідання, вивчивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ч.ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.ч. 1.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628,629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами

Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п.п.4, 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції станом на 12.10.2020) , фінансові активи - кошти, фінансові інструменти, боргові зобов`язання та право вимоги боргу, що не віднесені до цінних паперів.

Учасники ринку фінансових послуг - особи, які відповідно до закону мають право надавати фінансові послуги на території України; особи, які провадять діяльність з надання посередницьких послуг на ринках фінансових послуг; об`єднання фінансових установ, включені до реєстру саморегулівних організацій, що ведеться органами, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг; клієнти. Законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг можуть визначатися інші учасники ринків фінансових послуг;

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції станом на 12.10.2020) , фінансовими вважаються послуги залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення.

Відповідно до положень ст.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції станом на 12.10.2020), фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями.

Згідно з ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції станом на 12.10.2020), фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити, зокрема: підписи сторін.

Договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 порушив зобов`язання взяті відповідно до Договору управління фінансовими активами №002647 від 30 січня 2023 року внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 28098,18 дол.США.

Згідно долученої копії Договору про надання послуг управління фінансовими активами №001616, укладеного між Управляючим Трейдером, ОСОБА_2 з однієї сторони та Інвестором ОСОБА_1 , з другої сторони , Інвестор передає кошти в управління Управляючому Трейдеру на термін, зазначений у Договорі, а Управляючий Трейдер зобов`язується здійснювати управління цими коштами в інтересах Інвестора. Управляющий Трейдер здійснює управління інвестованими коштами на рахунках біржевих брокерів в доларах США.

Згідно Додатку 2 Специфікація договору: початкова сума договору становить 10010,00 дол.США; термін дії договору 12 міс. З 12.10.2020 до 03.12.2021; процентна ставка 3,5%; гарантований прибуток 5116,11 дол.США; повна гарантована сума 5116,11 дол.США; комісія виведення (готівка) 3,0%; комісія виведення (безгот.) 5,0% .

Згідно з п.11.2 даного договору, договір набирає чинності з моменту підписання сторонами даного договору (а.с.12-13).

У відповідності до копії Договору про надання послуг управління фінансовими активами №002140 укладеного між Управляючим Трейдером, ОСОБА_2 з однієї сторони та Інвестором ОСОБА_1 ,з другої сторони , Інвестор передає кошти в управління Управляючому Трейдеру на термін, зазначений у Договорі, а Управляючий Трейдер зобов`язується здійснювати управління цими коштами в інтересах Інвестора.

Управляющий Трейдер здійснює управління інвестованими коштами на рахунках біржевих брокерів в доларах США.

Згідно Додатку 2 Специфікація договору: початкова сума договору становить 15126,11 дол.США; термін дії договору 12 міс. З 06.12.2021 до 27.01.2023; процентна ставка 3,5%; гарантований прибуток 7730,95 дол.США; повна гарантована сума 7730,95ьдол.США; комісія виведення (готівка) 3,0%; комісія виведення (безгот.) 5,0% (а.с.9, з.с.а.с.10).

Згідно копії Договору про надання послуг управління фінансовими активами №002647 укладеного між Управляючим Трейдером, ОСОБА_2 , з однієї сторони та Інвестором ОСОБА_1 , з другої сторони , Інвестор передає кошти в управління Управляючому Трейдеру на термін, зазначений у Договорі, а Управляючий Трейдер зобов`язується здійснювати управління цими коштами в інтересах Інвестора. Управляющий Трейдер здійснює управління інвестованими коштами на рахунках біржевих брокерів в доларах США.

Згідно додатку 2 Специфікація договору: початкова сума договору становить 22857,06 дол.США; термін дії договору 6 міс. З 30.01.2023 до 25.08.2023; процентна ставка 3,5%; гарантований прибуток 5241,12 дол.США; повна гарантована сума 5241,12 дол.США; комісія виведення (готівка) 3,0%; комісія виведення (безгот.) 5,0% (а.с.25-26).

Згідно розрахунку ціни позову: ціна позову становить 28 752,57 доларів США і складається з початкової суми договору 22857,06 доларів США, суми гарантованого прибутку за договором 5241,12 доларів США і 3% річних в розмірі 654,39 доларів США.

Розмір 3% річних виконано станом на 22 серпня 2024 року: 28098,18 х 3% х 49 днів : 365 днів ( 2023 рік) = 113,16 доларів США.; 28098,18 х 3% х 225 днів : 366 днів ( 2024 рік) = 541,23 доларів США. Для визначення ціни позову в гривнях і розміру судового збору позивачем застосовано курс гривні до долара США, встановлений НБУ станом на 22.08.2024 1 долар США = 41,29 грн. (а.с.3).

Розглядаючи дану справу, суд виходив з наступних міркувань.

Ст. 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Однією з таких вимог є вчинення правочину у формі, встановленій законом.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Згідно ст.638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В силу ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Ст. 206 ЦК України передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Вказані норми встановлені ч.1, 2 ст.207 ЦК України.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст. 639 ЦК України).

Згідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом (ч.1 ст. 218 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст.218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

З урахуванням принципу змагальності саме позивач у справі має довести суду ту обставину, на яку він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме укладення Договорів про надання послуг управління фінансовими активами з відповідачем.

Позивач до позовної заяви не надав оригінали або належним чином засвідчені копії спірних Договорів про надання послуг управління фінансовими активами з підписами сторін. Відсутність підписаних договорів ставить під сумнів факт їх укладення.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позов та його представника в судовому засіданні категорично заперечували сам факт укладення Договорів про надання послуг управління фінансовими активами між сторонами по справі - позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 .

Також слід зазначити, що в даному випадку відсутні правові підстави для укладення таких Договорів між фізичними особами:

Договір про надання послуг управління фінансовими активами, за своєю суттю, вимагає наявності спеціального суб`єкта, а саме фінансової установи.

Відсутність відповідної ліцензії у відповідача, виключає можливість законного укладення спірних договорів.

Суд звертає увагу на те, що Договір про надання послуг управління фінансовими активами, з огляду на його природу, потребує чіткого визначення прав та обов`язків сторін, а також предмету договору. Підписи сторін є необхідним елементом, що підтверджує їх волевиявлення та згоду з умовами договору.

Відсутність підписів сторін на документах свідчить про недотримання письмової форми угоди, що є порушенням вимог ст. 208 та ст. 639 ЦК України.

Наявність підписів сторін лише на Специфікації договору (Додаток №2) не є доказом укладення договору. Специфікація, як правило, є додатком до основного договору, де деталізуються конкретні умови, такі як перелік товарів/послуг, їх кількість, ціна тощо. Вона не може існувати окремо без основного договору.

Якщо немає підписаного основного договору, що встановлює загальні умови співпраці, підпис лише на Специфікації не створює зобов`язань між сторонами.

Підпис лише на Специфікації без наявності основного договору не є достатнім доказом укладення угоди. Таким чином, для того, щоб вважати договір укладеним, необхідна наявність основного договору, підписаного обома сторонами, або інші докази, що підтверджують їхній намір укласти угоду.

В спірних договорах немає згадки про специфікацію, а тому суд не має підстав вважати її невід`ємною частиною договору.

В судовому засіданні представники відповідача стверджували, що зі слів ОСОБА_2 на копії Специфікації договору (Додаток №2) №001616 та №002647 підписи схожі на його , а на копії Специфікації договору (Додаток №2) №002140 - підпис не належить йому.

В судовому засіданні ні позивачем, ні його представником, після отримання заперечення зі сторони відповідача щодо підписання договорів та специфікацій до них, не було заявлено відповідне клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, яка б за наявності для того достатніх підстав, могла б встановити чи заперечити факт підписання вказаних документів саме відповідачем ОСОБА_2 .

Позивач на підтвердження своїх вимог послався на те, що він здійснював переказ коштів на рахунок відповідача за допомогою міжнародних платіжних систем, що на його думку, підтверджує факт виконання договорів (а.с.14-19).

Так, надані позивачем документи про міжнародні грошові перекази містять інформацію про фінансові транзакції, однак вони не містять прямих доказів того, що ці перекази здійснювалися саме на виконання спірних договорів між сторонами. В них не вказано призначення платежу, що унеможливлює ідентифікацію платежу як такого, що був здійснений на виконання договірних зобов`язань. Позивач не надав належних та допустимих доказів, що підтверджують факт отримання коштів відповідачем ОСОБА_2 .

Крім того, платіжні документи, надані позивачем, датовані 11.08.2020, 16.09.2020 та 23.09.2020, тоді як перший Договір про надання послуг управління фінансовими активами (№001616) був укладений лише 12 жовтня 2020 року.

Це створює суттєву невідповідність, оскільки неможливо підтвердити, що кошти, перераховані до укладення першого договору, були призначені саме для виконання зобов`язань за цим або наступними договорами.

У даному випадку, платіжні документи не можуть вважатися належними доказами, оскільки вони не підтверджують передачу коштів на виконання конкретних договірних зобов`язань.

Позивач не надав жодних інших доказів, які б могли підтвердити його вимоги, таких як акти прийому-передачі коштів або інші документи, які б підтверджували зв`язок між платіжними операціями та договорами.

Згідно відповіді НБУ отриманої судом 05.12.2024 електронною поштою , Національний банк України розглянув ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.11.2024 по справі № 343/1895/24 про витребування інформації щодо отримання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошових переказів по системі ОСОБА_3 та Рау Раl та повідомляє, що:

Інформація щодо переказу іноземної валюти на користь фізичних осіб в Україну подається банками та небанківськими фінансовими установами у звітному файлі F1Х Дані про перекази іноземної валюти фізичних осіб за межі України та їх надходження в Україну.

Оскільки у файлі F1Х відсутні аналітичні параметри, які дають змогу ідентифікувати фізичних осіб, які здійснюють або на користь яких надходять грошові перекази, то надати інформацію щодо переказів ОСОБА_2 не є можливим.

За результатами додаткової перевірки, інформація щодо зарахування (надходження в Україну) на кореспондентські рахунки банків з-за меж України коштів в іноземній валюті, які надійшли на користь фізичних осіб, що надається у звітному файлі ЗМХ Дані про надходження/переказ безготівкових коштів за операціями з нерезидентами1, даних щодо зарахування коштів на користь ОСОБА_2 за вказаними в Ухвалі датами та сумами - не виявлено.

Звертають увагу, якщо сума однієї операції з надходження іноземної валюти та коштів в гривнях не перевищує 100 000 доларів США (включно), або еквівалент в іншій іноземній валюті за офіційним курсом, установленим Національним банком на день здійснення операції, то такі операції, здійснені протягом операційного дня, можуть бути консолідовані (а.с.110).

Враховуючи те, що доказів укладення спірних договорів , а також підтвердження цільового характеру здійснених переказів та отримання коштів відповідачем суду надано не було, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

При цьому, суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, тому заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2024 року (а.с. 84-86), після набрання рішенням законної сили, слід скасувати.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 207, 626, 628, 629, 638 Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 264, 265, 268, 352,354,355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг - відмовити

Після набрання рішенням законної сили скасувати заходи забезпечення позову в цивільній справі № 343/1895/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, застосовані згідно ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2024 року а саме: скасуватиарешт на майно та грошові кошти, що знаходяться (обліковуються) у банківських установах на території України, крім рахунків зі спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом та належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення бехпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , житель АДРЕСА_3 .

Відповідач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлено 24.03.2025

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш