Провадження № 22-ц/812/574/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2025 року м. Миколаїв

справа № 486/6149/24

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною, на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 16 січня 2025 року під головуванням судді Шикері І.А., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 були укладені наступні кредитні договори: 14 липня 2020 року кредитний договір №702, за умовами якого позичальнику було надано кредитні кошти у розмірі 20000 грн.; 13 листопада 2020 року - кредитний договір № 201, за умовами якого позичальнику було надано кредитні кошти у розмірі 25 200 грн.; 10 лютого 2021 року - кредитний договір №501, за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 15 000 грн.

Як вказав позивач, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 09 вересня 2024 року у позичальника утворилась заборгованість: за кредитним договором №702 від 14 липня 2020 року - у розмірі 29 546 грн 43 коп., з яких: 19 416 грн 39 коп. - заборгованість за сумою кредиту; 10 130 грн 04 коп. - заборгованість за процентами; за кредитним договором № 201 від 13 листопада 2020 року - у розмірі 32 995 грн 27 коп., з яких: 16434 грн 05 коп. - заборгованість за сумою кредиту; 4 грн 40 коп. - заборгованість за процентами, 16 556 грн 82 коп. заборгованість за комісією; за кредитним договором № 501 від 10 лютого 2021 року - у розмірі 20 745 грн 28 коп, з яких: 12 621 грн 94 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 3 грн 69 коп. - заборгованість за процентами, 8119 грн 65 коп. заборгованість за комісією, а всього сума заборгованості склала 83 286 грн 98 коп. На адресу відповідачки була направлена письмова вимога (повідомлення) про необхідність виконання зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості, яка залишилася без виконання.

Посилаючись на викладене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 вищевказану заборгованість.

У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 - адвокат Цокало Т.М. - визнавала, що позивачем доведено правомірність позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 14 липня 2020 року № 702 в сумі 29 546 грн 43 коп., в той же час заперечувала проти вимог позивача щодо стягнення комісії за договорами від 13 листопада 2020 року № 201 та 10 лютого 2021 року №501, посилаючись на те, що вказана послуга має надаватись банком безоплатно, а положення кредитних договорів щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними. За такого вважала, що сплачені нею кошти на погашення комісії за кредитними договорами №201 від 13 листопада 2020 року та № 501 від 10 лютого 2021 року повинні бути враховані при розрахунку заборгованості за вказаними договорами, а тому заборгованість за договором №201 від 13 листопада 2020 року підлягає зменшенню з 32995 грн 27 коп. до 10405 грн 57 коп., а за договором № 501 від 10 лютого 2021 року -з 20 745 грн 28 коп. до 10 830 грн 13 коп. Крім того просила стягнути з позивача 9000 грн витрат на правничу допомогу.

У відповіді на відзив представник позивача адвокат Шумілова Н.І. - зокрема зазначила, що постанови Верховного Суду, на які посилається представник відповідачки, стосуються комісії про інформування клієнта про розмір та дату платежу, залишок заборгованості і не є послугами з розрахунково касового обслуговування, тоді як умовами укладених сторонами кредитних договорів передбачена щомісячна комісія за обслуговування кредиту и такі послуги Банком виконувались, що підтверджується серед іншого і випискою по рахунку щодо зарахування коштів на рахунок відповідачки, списання коштів з рахунку для погашення заборгованості, нарахування відсотків та інших платежів тощо. Умова про встановлення комісії за такі послуги не є нікчемною чи такою, що суперечить вимогам законодавства, оскільки за змістом як постанов Верховного Суду, так і ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», перелічені операції не є послугами, що надаються безоплатно.

Також представник позивача зазначала про неспівмірність заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи та предметом позову.

У додаткових поясненнях представник відповідачки адвокат Цокало Т.М. -виклала заперечення, що є аналогічними тим, які містяться у відзиві на позовну заяву.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором від 14 липня 2020 року № 702, яка становить 29546 грн 43 коп., з яких: 19416 грн 39 коп. - заборгованість за кредитом та 10130грн 04 коп. заборгованість по процентам; за кредитним договором від 13 листопада 2020 року №201, яка становить 32995 грн 27 коп., з яких: 16434 грн 05 коп. - заборгованість за кредитом, 4 грн 4 коп. - заборгованість за процентами та 16556 грн 82 коп. - заборгованість за комісією; за кредитним договором від 10 лютого 2021 року № 501, становить 20745 грн 28 коп., з яких: 12621 грн 94 коп. заборгованість за кредитом, 3 грн 69 коп. заборгованість по процентам та 8119 грн 65 коп. - заборгованість за комісією, а всього стягнуто 83286 грн. 98 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» 2422 грн. 40 коп. судового збору.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася кредитна заборгованість згідно розрахунку позивача, що підлягає стягненню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Цокало Т.М., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2025 року змінити, шляхом зменшення стягнення заборгованості: за кредитним договором №201 від 13 листопада 2020 року - з 32 995 грн 27 коп. до 10405грн 57 коп.; за кредитним договором № 501 від 10 лютого 2021 року - з 20 745 грн 28 коп. до 10 830 грн 13 коп., в іншій частині рішення залишити без змін. Також просила стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції та 3633 грн 60 коп. судового збору.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Цокало Т.М. зазначала, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, тому дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості за комісіями за кредитними договорами №201 від 13 листопада 2020 року і №501 від 10 лютого 2021 року. Так, враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитних договорів, укладених між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 , щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (комісію) щомісячно є нікчемними. За такого відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією, а раніше сплачені нею кошти на погашення комісії повинні бути враховані при розрахунку заборгованості за вказаними договорами.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями частини першої статті 1048, частини першої статті 1049 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 14 липня 2020 року між АТ "ПУМБ" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачкою Заяви №702 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Вказаною заявою ОСОБА_1 просила Банк відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях та видати їй кредитну картку з кредитним лімітом у 15000 грн. Розрахунковий день 30 число місяця, строк дії кредитного ліміту 12 місяців з дня надання кредитного ліміту,зі спливом вказаного строку кредитний ліміт продовжується кожного разу на той самий строку разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстави для його скорочення у порядку визначеному ДКБО. Розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної карти встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної карти. Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві, її підписання є беззастережним підтвердженням, що відповідач приймає публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ "ПУМБ" в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності можливості Банку, а при обранні послуги з укладання договору страхування, підписанням Заяви підтверджує свою згоду на укладання договору страхування на зазначених умовах (а.с. 11).

До Заяви №702 позивач додав також Публічну пропозицію ПАТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з додатками (а.с. 13-33).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідачки за кредитним договором №702 станом на 09.09.2024 року становить 29 546 грн 43 коп., з яких: 19 416 грн 39 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 10 130 грн 04 коп.- заборгованість за процентами.

Вказану заборгованість відповідачка ОСОБА_1 визнавала.

13 листопада 2020 року сторонами був укладений кредитний договір №201 шляхом підписання відповідачкою ОСОБА_1 заяви про приєднання № 201 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У даній заяві відповідачка просила надати пакет послуг "Кредитний плюс" та відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 в гривні.

У вказаній заяви сторони визначили: тип кредиту споживчий кредит; сума кредиту 26200 грн. Сторони також погодили строк кредитування 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01 % річних. Окрім того, сторони визначили розмір комісії за обслуговування заборгованості 3,99%.

Відповідно до графіку платежів, що міститься в заяві, схема повернення кредиту - ануїтетна (рівними платежами), реальна процентна ставка 107.432 %, дата платежу - до 13 числа кожного календарного місяця, платіжні періоди - з 13 листопада 2020 року по 13 листопада 2022 року, сума платежу за 24 місяці 49334 грн. 01 коп., комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1005 грн. 48 коп. щомісяця.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідачки за кредитним договором № 201 станом на 09.09.2024 року становить 32 995 грн 27 коп., з яких: 16434 грн 05 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 4 грн 40 коп.- заборгованість за процентами, 16 556 грн 82 коп. заборгованість за комісією.

Крім того, 10 лютого 2021 року сторонами був укладений кредитний договір №501, шляхом підписання відповідачкою ОСОБА_1 заяви про приєднання №501 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

У вказаній заяви сторони визначили: тип кредиту споживчий кредит; сума кредиту 15000 грн. Сторони також погодили строк кредитування 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01 % річних. Окрім того, сторони визначили розмір комісії за обслуговування заборгованості 3,99%.

Відповідно до графіку платежів, що міститься в заяві, схема повернення кредиту - ануїтетна (рівними платежами), реальна процентна ставка 107.8979 %, дата платежу - до 10 числа кожного календарного місяця, платіжні періоди - з 10 лютого 2021 року по 10 лютого 2023 року, сума платежу за 24 місяці 29365 грн. 44 коп., комісія за обслуговування кредитної заборгованості 598 грн. 50 коп. щомісяця.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідачки за кредитним договором №501 станом на 09.09.2024 року становить 20 745 грн 28 коп, з яких: 12 621 грн 94 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 3 грн 69 коп. - заборгованість за процентами, 8119 грн 65 коп. заборгованість за комісією.

З матеріалів справи вбачається, що АТ "ПУМБ" свої зобов`язання за кредитними договорами виконало належним чином, надавши ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі та на умовах, установлених договорами. Факт користування кредитними коштами ОСОБА_1 не заперечувала та таке підтверджується випискою по рахунку відповідачки (а.с. 43-49).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 в порушення взятих на себе зобов`язань несвоєчасно та не в повному обсязі погашала кредитну заборгованість.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно встановив, що згідно з наявними у справі доказами станом на час розгляду справи в суді зобов`язання за кредитним договором відповідачем належним чином не виконані, а тому відповідно до ст. 1054, 1048 ЦК України існують підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості по кредиту та процентам.

Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення плати (комісії) за обслуговування кредиту передбачена в пункті 4, розділі «Графік платежів». Розмір такої комісії за кредитним договором №201 складає 3,99% щомісяця, що становить1005 грн. 48 коп, а за кредитним договором №501 - 3,99% щомісяця, що становить 598 грн 50 коп.

При цьому в даних кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитних договорів, то положення пункту 4 розділу «Графік платежів» кредитних договорів №201 та №501 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлений обов`язок суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача комісії в розмірі 24 676 грн 47 коп. (16556 грн 82 коп.+8119 грн 65 коп) є помилковим, оскільки відповідно до абзацу першого частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Також колегія суддів враховує наступне.

В рахунок погашення комісії по обслуговуванню кредиту згідно наведеного позивачем розрахунку з оплачених відповідачем сум було зараховано 7828 грн 38 коп., які, виходячи з вимог статті 216 ЦК України щодо застосування наслідків нікчемного правочину мають бути віднесені на погашення іншої заборгованості ОСОБА_1 за Договором. Оскільки заборгованість за кредитом (основний борг) та процентами за користування кредитом, нарахована позивачем становить 83 286 грн 98 коп., то з урахуванням сплачених ОСОБА_1 7828 грн 38 коп., сума заборгованості, яка має бути стягнуто з неї становить 50 782 грн 13 коп. (83 286 грн 98 коп.- 7828 грн 38 коп.).

Враховуючи, що суд першої інстанції не застосував закон, який підлягав застосуванню до спірних правовідносин, внаслідок чого помилково визначився із розміром кредитної заборгованості відповідачки, рішення суду в силі вимог пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України необхідно змінити, зменшивши суму стягнення на користь позивача до 50 782 грн 13 коп.

Отже апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за позовну заяву підлягає зміні шляхом зменшення суми таких витрат з 2422 грн 40 коп. до 1476 грн 90 коп.

Крім того, у відзиві на позовну заяву представник відповідачки адвокат Цокало Т.М. просила стягнути з позивача 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, надавши відповідні докази таких витрат договір надання правничої допомоги від 10 грудня 2024 року, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги № 1 від 18 грудня 2024 року на загальну суму 9000 грн. (надання усної консультації 1500 грн; ознайомлення з матеріалами позовної заяви 1000 грн, підготовка та написання заяв по суті відзив 6500 грн,), квитанцію № 1139 від 10 грудня 2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с. 83-85; 88-90).

Відповідно до наданих адвокатом Цокало Т.М. доказів витрати відповідача на правничу допомогу складають 9000 грн., що із застосуванням принципу пропорційності до задоволених вимог у разі часткового задоволення позову, встановленого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, становить 3500 грн.

Згідно із п.п."в" п.4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції повинна містити, крім іншого, також висновки щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (див.: пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 3633 грн 60 коп. судового збору, сплаченого за апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга Вергелес Н.С. містить клопотання про відшкодування 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції. Згідно детального опису робіт (наданих послуг)у, складеного 03 березня 2025 року згідно договору №1139 про надання правничої допомоги від 10 грудня 2024 року вбачається, що ці витрати понесені у зв`язку з проведеним представником відповідача адвокатом Цокало Т.М. підготовкою та написанням апеляційної скарги.

При вирішенні цього питання колегія суддів керується критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, враховує складність даної справи та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Також, колегія суддів враховує те, що доводи апеляційної скарги є аналогічними аргументам відзиву на позовну заяву, нових доказів апелянтом не було надано, а тому підготовка та написання апеляційної скарги не могло потребувати значного часу, справа в апеляційному суді розглядалась в порядку письмового провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає достатнім відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною, задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2025 змінити, виклавши його в редакції даної постанови.

Позов Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», (): заборгованість за кредитним договором від 14 липня 2020 року № 702 у розмірі 29546 грн 43 коп., з яких: 19416 грн 39 коп. - заборгованість за кредитом та 10130 грн 04 коп. заборгованість по процентам; за кредитним договором від 13 листопада 2020 року № 201 у розмірі 10405 грн 57 коп; за кредитним договором від 10 лютого 2021 року № 501 у розмірі 10 830 грн 13 коп., а всього стягнути 50 782 грн 13 коп.(п`ятдесят тисяч сімсот вісімдесят дві гривні тринадцять копійок)

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», (ЄДРПОУ 14282829) витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в сумі 1476 грн. 90 коп. (одна тисяча чотириста сімдесят шість гривень дев`яносто копійок) .

Стягнути з Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу, надану у суді першої інстанції, в розмірі 3 500 грн 00 коп. (три тисячі п`ятсот гривень).

Стягнути з Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3633 грн 60 коп. (три тисячі шістсот тридцять три гривні шістдесят копійок) та витрати на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції, в розмірі 1 000 грн 00 коп. (одна тисяча гривень).

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 31 березня 2025 року.