ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м.Суми

Справа №587/1165/24

Номер провадження 22-ц/816/334/25, 22-ц/816/458/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 червня 2024 року та на додаткове рішення Сумського районного суду Сумської області від 09 липня 2024 року у складі судді Черних О.М., ухвалених в м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути заборгованість з орендної плати в розмірі 14096 грн 88 коп., а також пеню, штрафи, інфляційне збільшення заборгованості та 3-и відсотки річних за період з 16 грудня 2022 року по 12 квітня 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського призначення, площею 3,8265 га, кадастровий номер :07:003:0022, що розташована на території Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області. 14 грудня 2012 року між ним та ПрАТ «Райз Максимко» було укладено договір оренди землі, відповідно до яких у строкове платне користування ПрАТ «Райз Максимко» була передана вказана земельна ділянка. 21 серпня 2018 року між ним, ПрАТ «Райз Максимко» та ТОВ «Райз Північ» укладено додаткову угоду до договору від 14 грудня 2013 року, відповідно до яких новим орендарем стало ТОВ «Райз Північ». Строк дії договорів узгоджено до 20 грудня 2022 року, погоджено нові розміри орендної плати, а саме 10 % від нормативної грошової оцінки таких земельних ділянок.

Вказував на те, що відповідачем не було виконано умови укладеного між сторонами договору оренди землі в частині виплати орендної плати за 2022 року у розмірі 14096 грн 88 коп. Посилаючись на те, що товариство прострочило перед ним виконання грошового зобов`язання зі сплати орендної плати за 2022 рік, відповідач зобов`язаний сплатити на його користь суму боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, узгоджений договором штраф та пеню.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 14096 грн 88 коп. заборгованості по орендній платі, за земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0022 за 2022 рік, інфляційне збільшення заборгованості по орендній платі за 2022 рік за період з 16 грудня 2022 року по 12 квітня 2024 року в розмір 895 грн 12 коп., 3% річних за період з 16 грудня 2022 року по 12 квітня 2024 року в розмірі 560 грн 46 коп.

Стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп.

Представником позивача адвокатом Ломакою Ю.М. подано клопотання про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 пеню за період з 16 грудня 2022 року до 12 квітня 2024 року в розмірі облікової ставки НБУ 3894 грн 94 коп. та штраф за невиконання зобов`язання зі сплати орендної плати за 2022 рік у розмірі 14096 грн 88 коп. Вимоги заяви мотивував тим, що суд першої інстанції не вирішив заявлених позовних вимог про стягнення пені та штрафу.

Додатковим рішенням Сумського районного суду Сумської області від 09 липня 2024 року стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 14096 грн 88 коп. пеню за період з 16 грудня 202 року по 12 квітня 2024 року в розмірі облікової ставки НБУ 3894 грн 94 коп. та штраф за невиконання зобов`язання зі сплати орендної плати за 2022 рік у розмірі 14096 грн 88 коп.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями суду, ТОВ «Райз Північ» подало апеляційні скарги, в яких, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції не врахував повномасштабне військове вторгнення рф на територію України та введення з 24 лютого 2022 року воєнного стану. Протягом 2022-2023 років товариством вживалися невідкладні заходи на виконання закликів Президента та вказівки Міністерства аграрної політики та продовольства України щодо забезпечення продовольчої безпеки України. На переконання заявника апеляційної скарги враховуючи сучасні реалії, які мають безпосередній вплив на життя та умови ведення бізнесу в Україні, наявні проблеми із реалізації вирощеної сільськогосподарської продукції, що мало наслідком недоотримання коштів товариством задля виконання своїх зобов`язань із виплати орендної плати, товариством просило не стягувати пеню та інфляційні втрати або зменшити їх розмір на 99%.

У визначений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційні скарги позивачем подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського призначення, площею 3,8265 га, кадастровий номер :07:003:0022, що розташована на території Підліснівської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 5).

14 грудня 2012 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПрАТ «Райз Максимко» (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_1 передав в оренду земельну ділянку площею 3,8265 га, в тому числі 3,8265 га ріллі. Строк дії договору - 10 років (пункт 8). Розмір орендної плати становить 4,0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 3762 грн 18 коп. (пункт 9) (а.с. 6-7).

Згідно умов договору оренди землі, орендна плата вноситься у строк до 15 грудня поточного року (п. 11 договору). У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення (п. 14 договору). За невиконання зобов`язання за цим договором, у тому числі за вчинення дій, направлених на зміну або розірвання договору в одноособовому порядку, одна сторона сплачує на користь іншої сторони штраф у розмірі річної суми орендної плати за цим договором (п. 41 договору).

13 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Райз Максимко» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 21 грудня 2012 року, відповідно до якої з п. 5 нормативна грошова оцінка ріллі становить 140968 грн 84 коп.; у пункті 8 основного договору вказано, що даний договір діє до 20 грудня 2022 року, а пунктом 9 передбаченого: «орендна плата за користування земельною ділянкою (рілля) площею 3,8256 га, кадастровий номер :07:003:0022 вноситься орендарем у розмірі 14096 грн 88 коп. за рік, що становить 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та включає обов`язкові збори та податки (а.с. 8).

21 грудня 2018 року між ОСОБА_1 , ПрАТ «Райз Максимко» та ТОВ «Райз-Північ» як новим орендарем укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 21 грудня 2012 року, відповідно до якої новий орендар прийняв на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені договором оренди. Згідно з п. 4.1, 4.2, 4.3 додаткової угоди, п. 9, 5 договору від 24 травня 2013 року викладено в наступній редакції: «орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14096 грн 88 коп. за рік оренди»; «нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 140968 грн 84 коп.». Сторони домовились, що договір діє до 31 грудня 2022 року (а.с. 10).

Згідно судового наказу Сумського районного суду Сумської області від 20 липня 2023 року з відповідача було стягнуто загальну суму заборгованості, враховуючи пеню, штраф, інфляційне збільшення в сумі 31101 грн 22 коп. Але в подальшому, ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 15 серпня 2023 року вказаний судовий наказ було скасовано (а.с. 12-13).

Ухвалюючи оскаржувані рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Райз Північ» не надало жодного доказу на підтвердження виконання обов`язку в частині виплати ОСОБА_1 орендної плати за 2022 рік, а тому є підстави для стягнення з відповідача пені за період з 16 грудня 2022 року по 12 квітня 2024 року в розмірі облікової ставки НБУ 3894 грн 94 коп., штраф за невиконання зобов`язання зі сплати орендної плати за 2022 рік у розмір 14096 грн 88 коп., інфляційне збільшення заборгованості по орендній платі за 2022 рік за період з 16 грудня 2022 року по 12 квітня 2024 року в розмір 895 грн 12 коп., 3% річних за період з 16 грудня 2022 року по 12 квітня 2024 року в розмірі 560 грн 46 коп., оскільки вказане передбачено договором або законом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( стаття 629 ЦК України).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Судоми першої інстанції встановлено та не спростовується відповідачем, що ОСОБА_1 не була виплачена орендна плата за 2022 рік в сумі 14096 грн 88 коп.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як обґрунтовано вказував суд першої інстанції, невиконання відповідачем зобов`язання з виплати орендної плати за користування належною позивачу земельною ділянкою є підставою для стягнення з товариства обумовлених укладеним між сторонами договором оренди землі пені та штрафу, а також 3% річних та інфляційних втрат.

Наведений судом першої інстанції розрахунок пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат відповідачем не спростовується.

Заявником апеляційної скарги не було наведено підстав, які об`єктивно перешкоджали товариству виконати умови договору оренди землі щодо виплати орендної плати за користування земельною ділянкою у 2022 році, як у визначений договором строк, так і станом на час звернення до суду з позовом.

Отже, вирішуючи спір суд першої інстанції з дотримання вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно встановив правовідносини, що склалися, дослідив і надав правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам і доводам сторін й правильно, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, ухвалив судове рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційнийсуд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а судові рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 червня 2024 року та додаткове рішення Сумського районного суду Сумської області від 09 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов