ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що 17 листопада 2023 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, в якій просив скласти та направити до ГУ ПФУ в Полтавській області довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 01 січня 2021 року, яка необхідна йому для перерахунку пенсії.

14 лютого 2024 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 16 квітня 2024 року Полтавський окружний адміністративний суд у справі №440/1792/24 ухвалив рішення, яким позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив: визнав протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці і наданні ГУ ПФУ в Полтавській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2021 року для перерахунку пенсії; зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до ГУ ПФУ в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2021 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і навчального складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим значенням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01 лютого 2021 року.

20 травня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача, що перегляд розміру грошового забезпечення проведено на підставі рішення суду Полтавського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року по справі №440/1792/24 з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Даними діями, які Полтавський окружний адміністративний суд визнав протиправними, відповідач спричинив позивачу моральну шкоду, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він, як фізична особа, зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку з порушенням його прав людини, гарантованих йому Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало у нього сильні негативні почуття, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач прохав суд стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями та бездіяльністю органом державної влади, суму у розмірі 20000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що позивачем не доведено факту заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, яка завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, а також відповідно до того, яких саме втрат немайнового характеру він зазнав, не обґрунтовано розмір завданої моральної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2024 року не погодився ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій позивач прохав суд оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким вимоги поданої ним позовної заяви задовольнити.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, а оскаржуване судове рішення прийнято з неправильним застосуванням норм процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права.

Позивач зауважує, що суд першої інстанції не звернув належної уваги, що саме даними діями, які Полтавський окружний адміністративний суд визнав протиправними, відповідач спричинив йому моральну шкоду, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він, як фізична особа, зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку з порушенням його прав людини, гарантованих йому Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало в останнього сильні негативні почуття, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву.

Також місцевим судом не було враховано наявність очевидних порушень прав позивача на отримання пенсії, як єдиного доходу, наявну очевидну вину відповідача у позбавленні ОСОБА_1 джерела існування (пенсії).

Зауважено, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам і завжди викликає у людини негативні емоції.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник ІНФОРМАЦІЯ_2 прохав суд залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2024 року без змін.

Представник відповідача зауважує, що сам факт визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача. Однак у порушення вимог статей 1167, 1174 ЦК України позивач не надав доказів того, що йому завдано моральної шкоди ПО ТЦК та СП.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн, що є менше ніж тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, справа підлягає розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлені обставини

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що 17 листопада 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, в якій просив скласти та направити до ГУ ПФУ в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2021 року, яка необхідна йому для перерахунку пенсії. Однак відповідачем було відмовлено у підготовці і наданні ГУ ПФУ в Полтавській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2021 року для перерахунку пенсії.

14 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 з позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

16 квітня 2024 року Полтавський окружний адміністративний суд у справі №440/1792/24 ухвалив рішення, яким позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив. Зокрема, визнав протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці і наданні ГУ ПФУ в Полтавській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2021 року для перерахунку пенсії. Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до ГУ ПФУ в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2021 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і навчального складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим значенням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01 лютого 2021 року.

Вказане рішення набрало законної сили 17 травня 2024 року.

Крім того, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено ОСОБА_1 , про те, що на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року по справі №440/1792/24 проведено перегляд розміру грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно частини першої статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування та їх посадовими особами визначені статтями 1173, 1174 ЦК України.

Згідно із приписами частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Тобто, відповідно до положень статей 1173, 1174 ЦК України зобов`язання з відшкодування моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Лише за сукупності усіх складових цивільного правопорушення настає відповідальність держави незалежно від вини цих органів/посадових або службових осіб.

У справах про відшкодування моральної шкоди у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, постанова Верховного Суду від 05 грудня 2022 у справі №214/7462/20).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Так, з аналізу матеріалів справи вбачається, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 було задоволено та визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці і наданні ГУ ПФУ в Полтавській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2021 року для перерахунку пенсії; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до ГУ ПФУ в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2021 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і навчального складу та деяких інших осіб».

Після набрання вище вказаного рішення законної сили, 20 травня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 виконало його та направило на адресу ГУ ПФУ в Полтавській області відомості щодо проведеного перегляду розміру грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги засади розумності та справедливості, з урахуванням характеру та часу дії правопорушення щодо ненадання запитуваної позивачем довідки, відсутності доказів щодо доведення глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 у завданні моральної шкоди, а також добровільне виконання рішення адміністративного суду відповідачем у найкоротші строки, то колегія суддів вважає, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який постановив правильне по суті судове рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2024 року- без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 березня 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко