ПОСТАНОВА

Іменем України

24 березня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/7386/24

провадження № 22-ц/4809/351/25

Кропивницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Дуковського О.Л. (суддя - доповідач),

суддів Дьомич Л.М., Письменного О.А.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Екостайл»;

боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Кропивницькому без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСТАЙЛ» адвоката Стеценка Максима Владленовича, на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 2024 року (суддя Кулінка Л.Д.).

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОСТАЙЛ» (далі ТОВ «ЕКОСТАЙЛ»), від імені якого діє представник адвокат Стеценко М. В., звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екостайл» заборгованість за послуги з поводження з побутовими відходами, за період з 01.07.2021 по 30.04.2024 в сумі 7810,74 грн., стягнення судового збору у розмірі 302,80 грн та стягнені витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

29 жовтня 2024 року Кіровським районним судом міста Кіровограда видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екостайл» заборгованість за послуги з поводження з побутовими відходами, за період з 01.07.2021 по 30.04.2024 в сумі 7810,74 грн. та стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , судового збору по 100,93 грн з кожного.

Також, 29 жовтня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда постановив ухвалу, якою відмовив ТОВ «ЕКОСТАЙЛ» у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що вирішення питання про розподіл між сторонами витрат на професійну правничу допомогу адвоката відбувається за участю сторін, статус яких ч. 1 ст. 42 ЦПК України визначений лише у справах позовного провадження, в той час, як за приписами ч. 2 ст. 42 ЦПК України при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Порядок розгляду справ наказного провадження, визначений розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження», не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені кредитором або боржником.

У наказному провадженні закон передбачає безспірне стягнення лише судового збору, у той самий час витрати на професійну правничу допомогу підлягають доказуванню у змагальному процесі на засадах рівності.

Керуючись нормами ст. ст. 42, 133, 137, 141, 161, 165 ЦПК України, суд дійшов висновку, що заявлені ТОВ «ЕКОСТАЙЛ» вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, не можуть бути вирішені в наказному провадженні.

Представник ТОВ «ЕКОСТАЙЛ» адвокат Стеценко М.В. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 2024 року про відмову у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Задовольнити вимоги заявника в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник заявника посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Посилається на те, що відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із принципів цивільного судочинства.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До числа останніх належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Зазначає, що посилання місцевого суду на положення п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України є помилковим, оскільки вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не є вимогою в розумінні ст. 161 цього Кодексу, а судовими витратами, які підлягають стягненню з боржника на підставі п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України у випадку їх включення в заяву про видачу судового наказу та за умови достатньої обґрунтованості їх розміру.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу до заяви додано належні та допустимі докази.

Вважає, що оскільки витрати на правничу допомогу є частиною судових витрат, вимога про їх стягнення на користь заявника є правомірною та відповідає нормам ЦПК України.

Також, апелянт посилається на практику інших судів апеляційної інстанції у розв`язанні аналогічного питання.

Відзиви на апеляційну скаргу від боржників до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Предметом перегляду є ухвала про відмову у видачі судового наказу, яка відповідно до пункту 1 частини першої статті 353 ЦПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала зазначена в частині другій статті 369 ЦПК України, то колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що заява про видачу судового наказу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки не відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, а суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу, оскільки заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Так, ТОВ «ЕКОСТАЙЛ» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екостайл» заборгованість за послуги з поводження з побутовими відходами, за період з 01.07.2021 по 30.04.2024 в сумі 7810,74 грн., стягнення судового збору у розмірі 302,80 грн та стягнені витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

У статті 165 ЦПК України наданий вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Частиною 1 статті 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Згідно із ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі, якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, перелічених у статті 161 ЦПК України.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч. 2 ст. 42 ЦПК України).

Згідно із ст. 167 ЦПК України розгляд заяв про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника, що позбавляє останнього можливості подати заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення таких витрат.

При цьому, в наказному провадженні розглядаються безспірні вимоги, що виключає можливість стягнення судовим наказом витрат на професійну правничу допомогу.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України, який не містить положень, які б передбачали можливість розподілу витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд має забезпечити реалізацію сторонами дотримання принципу змагальності сторін, однак розділ ІІ «Наказне провадження» не передбачає застосування такого принципу.

На відміну від витрат по сплаті судового збору, розмір якого визначається Законом України «Про судовий збір», склад та розмір витрат на правничу допомогу входять до предмета доказування у справі, в якій сторони, користуючись принципами змагальності та диспозитивності судового процесу, обґрунтовують свої вимоги та заперечення не лише стосовно вимог по суті спору, й з приводу витрат на правничу допомогу.

Отже, відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження, з урахуванням особливостей розгляду цих справ, такі судові витрати не відшкодовуються.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 607/1219/18, про те, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе лише у справах позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, тому на підставі ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ТОВ «ЕКОСТАЙЛ» адвоката Стеценка М.В. - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 жовтня 2024 року, якою відмовлено ТОВ «ЕКОСТАЙЛ» у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: О. Л. Дуковський

Судді: Л.М. Дьомич

О.А. Письменний