Провадження №22-ц/812/520/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Ковальським Є.В.,

за участю представника відповідача адвоката Цихоні Ю.А.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №484/5189/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана його представником - адвокатом Цихонею Юрієм Анатолійовичем, на рішення, яке ухвалив Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Панькова Дениса Анатолійовича у приміщенні цього суду 14 січня 2025 року, повний текст якого складений 23 січня 2025 року, за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої пожежею,

у с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_2 звернулися із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої пожежею.

Позов мотивовано тим, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1 . Близько 21 години 11 січня 2023 року в квартирі позивачів виникла пожежа з вини відповідача, який проживає в цьому ж будинку у квартирі АДРЕСА_2 . Вина відповідача у виникненні пожежі встановлена висновками експертного дослідження від 27 квітня 2023 року Миколаївського НДЕКЦ; висновком експертного дослідження від 28 лютого 2023 року, проведеним Волинським НДЕКЦ; актом про причини виникнення пожежі від 13 січня 2023 року, складеним Первомайським РУ ГУ ДСНС України у Миколаївській області; актом про пожежу від 11 січня 2023 року. Так, згідно висновків експертних досліджень осередок пожежі знаходився у просторі перекриття житлової кімнати квартири відповідача, а саме в зоні розташування димаря теплоємної печі. Причиною виникнення пожежі у просторі перекриття житлової кімнати його квартири є займання горючих матеріалів (деревини тощо) від тепла, отриманого від розігрітого або розжареного предмета (димаря) внаслідок експлуатації теплоємної печі. На вилучених фрагментах електричних провідників опалення металу, які відповідають таким, що виникли внаслідок короткого замикання не виявлено. Пожежею позивачам завдана матеріальна шкода, яка складається із вартості ремонтних робіт, які необхідно провести для усунення пошкоджень будинку в сумі 284184 грн., що підтверджується локальним кошторисом на будівельні роботи відповідно до експертного дослідження №ЕД -19/155-23/1504 - БТ від 18 квітня 2023 року, проведеного експертом Миколаївського НДЕКЦ. Також внаслідок пожежі в квартирі знищені предмети домашнього вжитку, вартість яких складає з врахуванням зносу 231400 грн., що підтверджується даними акту опису майна від 31 серпня 2023 року у присутності свідків.

Посилаючись на викладене, а також на те, що відповідач не бажає відшкодувати завдану матеріальну шкоду добровільно, позивачі просили суд стягнути з нього на їх користь матеріальну шкоду у розмірі по 257792 грн. кожному, по 2588 грн. судового збору та по 20000 грн. витрат на надання правничої допомоги.

Відзив на позовну заяву відповідач на подавав, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказував, що висновок експерта Миколаївського відділення ОНДІСЕ №23-5980 від 29 травня 2024 року та висновок експертного дослідження Миколаївського НДЕКЦ МВС України від 27 квітня 2023 року №ЕД- 19/115-23/1502-ПТ, а також висновок експертного дослідження Волинського НДЕКЦ МВС України №ЕД-19/103-23/1871-КЗ від 28 лютого 2023 року не є належними, достовірними та достатніми доказами в розумінні статей 77, 79, 80 ЦПК України, зокрема про те, що «причиною пожежі, яка виникла 11 січня 2023 року в просторі квартири АДРЕСА_1 стало займання дерев`яних конструктивних елементів меж поверхового перекриття будинку від тепла розжарених металевих конструктивних елементів димаря при експлуатації теплоємної печі, який знаходився в просторі перекриття квартири АДРЕСА_2 », вважав, що факт щодо осередку пожежі є недоведеним та не відповідає фактичним обставинам справи. Також, на думку представника відповідача, долучені до позовної заяви документи не є належними та допустимими доказами пошкодження або знищення майна позивачів, оскільки не надано доказів знищення рухомого майна, належного позивачам. Крім того, оскільки провина відповідача у виникненні пожежі в суді не доведена, тому й експертне дослідження №ЕД-19/115-23/1504-БТ від 18 квітня 2023 року не може братися судом до уваги, в якості доказу спричинення збитків, які підлягають відшкодуванню. На думку представника відповідача, обсяг шкоди, заподіяної позивачам в результаті пожежі та пошкодження майна, меблів, побутової техніки є недоведеним та перебільшений настільки, що в самій вимозі про її відшкодування вбачається зловживання правом.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_2 задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок пожежі, що сталася 21 січня 2023 року у будинку АДРЕСА_3 , в сумі 257792 грн. кожному, судовий збір в сумі 2588 грн. кожному.

Стягнуто також з ОСОБА_1 на користь адвоката Сотської С.О. витрати на правничу допомогу в сумі 40000 грн.

Зобов`язано позивачів після виконання відповідачем рішення суду передати йому на його вимогу пошкоджені внаслідок пожежі речі, вказані в акті опису майна від 31 серпня 2023 року (а.с. 13, т. 1).

Рішення суд мотивував тим, що є доведеним, що пожежа у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить позивачам, виникла з вини відповідача, який має нести майнову відповідальність за заподіяну шкоду. Відповідачем та його представником не надано доказів, що свідчать про відсутність його вини у завданні такої шкоди, як і не спростовано її розмір, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Цихоня Ю.А. вказує, що суд не повно з`ясував фактичні обставин, які мають значення по справі, висновки суду не відповідають наявним у справі доказам, а тому просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду щодо причин виникнення пожежі та її осередка у квартирі ОСОБА_1 є хибним, не підтверджений належними та допустимими доказами, оскільки, на думку представника відповідача, пожежа виникла у квартирі позивачів, а її осередок знаходився над дитячою кімнатою, про що свідчить характер пошкоджень у будинку. Висновок експерта Миколаївського відділення ОНДІСЕ № 23-5980 від 29 травня 2024 року і висновок експертного дослідження Миколаївського НДЕКЦ МВС України від 27 квітня 2023 року №ЕД- 19/115-23/1502-ПТ, на думку заявника не є належними, достовірними та достатніми доказами в розумінні статті 77, 79, 80 ЦПК України щодо провини відповідача у пожежі. Щодо висновку експертного дослідження Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №ЕД-19/103-23/1871-КЗ від 28 лютого 2023 року, представник відповідача посилається на наявність сумніву щодо предмету дослідження, на що зверталась увага суду в ході дослідження письмових доказів під час розгляду справи з огляду на номер та зміст пакунку з фрагментом електричного провідника. Щодо експертного будівельно-технічного дослідження Миколаївського НДЕКЦ МВС України № ЕД-19/115-23/1504-БТ від 18 квітня 2023 року представник зазначив, що при проведенні даного дослідження, яким встановлювались пошкодження квартири позивачів, технічний стан житлових приміщень після пожежі, яким визначено вартість відновлювального ремонту житлового будинку на загальну суму 284184 грн. також було допущено низку порушень: експертом взагалі не надано жодних фотоматеріалів щодо зовнішнього вигляду та технічного стану фасадної частини квартири позивачів після пожежі, що в свою чергу підтверджувало б наявні пошкодження внаслідок пожежі зовнішньої частини квартири АДРЕСА_4 та надавало б експерту право обраховувати вартість ремонтних робіт по відновленню фасаду квартири позивачів, викликають сумніви перелік робіт, необхідних для відновлення приміщення кухні, водостоків, утеплення фасаду будинку, дерев`яної та гіпсокартоної підшивки стелі у дитячій кімнаті. Також матеріали справи не містять будь-яких платіжних документів щодо підтвердження вартості знищеного/пошкодженого майна на час їх придбання, або хоча б аналогічних предметів, строку їх придбання, ступеню фізичного зносу, тощо. Так, в акті від 31 серпня 2023 року не зазначено реальної вартості вказаного майна на час пожежі, ступінь їх пошкодження. Допитані в суді свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказали, що вказаний акт складала безпосередньо ОСОБА_6 , яка запросила їх до квартири та особисто визначала вартість кожного предмету, після чого вони скріпили його своїми підписами. Натомість в ньому відсутній особистий підпис ОСОБА_6 , яка була безпосереднім учасником і ініціатором процедури огляду та опису майна, та яка особисто визначала вартість пошкодженого майна, а тому достовірність відомостей, викладених в акті від 31 серпня 2023 року, та зафіксована в ньому інформація викликає сумнів в його правдивості. Судом було проігноровано заперечення відповідача та не надано юридичної оцінки стосовно того, що ОСОБА_6 не є власницею знищеного майна, зазначеного в цьому акті, та не є стороною у справі, оскільки позивачами у справі є сім`я ОСОБА_7 . Матеріали справи також не містять жодних документів з приводу надання позивачами певних повноважень ОСОБА_6 з метою представлення їх інтересів стосовно визначення вартості майна. Тому обсяг матеріальної шкоди, заподіяної позивачам в результаті пожежі внаслідок знищення майна, меблів, побутової техніки, вартості відновлювального ремонту є недоведеним та перебільшеним.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів адвокат Сотська С.О. просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на безпідставність її доводів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (частина 5 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним положенням закону рішення суду першої інстанції відповідає не повною мірою.

Як встановив суд першої інстанції і таке вбачається з матеріалів справи, власниками квартири АДРЕСА_1 є позивачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 3-1537 від 07 вересня 2012 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом № 3-1541 від 07 вересня 2012 року та свідоцтвом про право власності на житло від 22 грудня 1999 року (том 1, а.с. 128-131).

11 січня 2023 року приблизно о 21.00 год. у будинку АДРЕСА_3 сталася пожежа, внаслідок якого квартира позивачів зазнала пошкоджень.

Відповідно до акту про пожежу від 11 січня 2023 року, що сталася у будинку АДРЕСА_3 , місцем виникнення пожежі є дах, покрівля, ймовірною причиною пожежі є недоліки конструкції, порушення правил монтажу димаря (том 1, а.с. 149-150).

Згідно звіту про причину виникнення пожежі, складеного провідним інспектором відділу організації пожежно-профілактичної роботи та заходів цивільного захисту Первомайського РУ ГУ ДСНС України у Миколаївській області, найбільш ймовірною причиною пожежі, яка сталася 11 січня 2023 року в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , є недоліки конструкції, порушення правил монтажу димарів (том 1, а.с. 151-154).

Відповідно до висновку експертного дослідження від 27 квітня 2023 року № ЕД-19/115-23/1502-ПТ за результатами проведення пожежно-технічного експертного дослідження, яке виконано завідувачем відділу вибухо-технічних та пожежно-технічних досліджень Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Ільницьким І.В., у приміщеннях квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 осередок пожежі знаходився у просторі перекриття житлової кімнати квартири АДРЕСА_5 , а саме - в зоні розташування димаря теплоємної печі.

Причиною виникнення пожежі у просторі перекриття житлової кімнати квартири АДРЕСА_5 є займання горючих матеріалів (деревини тощо) від тепла, отриманого від розігрітого або розжареного предмета (димаря) внаслідок експлуатації теплоємної печі (том 1, а.с. 176-234).

Згідно висновку експертного дослідження фрагментів електричних провідників із ознаками короткого замикання № ЕД-19/103-23/1871-КЗ від 28 лютого 2023 року, яке виконано завідувачем відділу вибухо-технічних та пожежно-технічих досліджень Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Калугіним Д.Ф., на вилучених фрагментах електричних провідників оплавлення металу, які відповідають таким, що виникли внаслідок короткого замикання не виявлено.

У зв`язку з тим, що на вилучених фрагментах електричних провідників оплавлення металу, які відповідають таким, що виникли внаслідок короткого замикання не виявлено, подальше їх дослідження не проводилось (том 1, а.с. 63-67).

Також, ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 листопада 2023 року задоволено клопотання представника відповідача, призначено судову пожежно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: Чи являється димар, який знаходиться в просторі перекриття квартири АДРЕСА_5 причиною пожежі, яка виникла 11 січня 2023 року в квартирі АДРЕСА_1 , в наслідок його експлуатації в сукупності з теплоємною піччю?

Згідно висновку № 23-5980 від 29 травня 2024 року головного судового експерта Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Козлова Ф.М. причиною пожежі, яка виникла 11 січня 2023 року в просторі квартири АДРЕСА_1 стало займання дерев`яних конструктивних елементів міжповерхового перекриття будинку від тепла розжарених металевих конструктивних елементів димаря при експлуатації теплоємної печі, який знаходився в просторі перекриття квартири АДРЕСА_2 (том 2, а.с. 15).

В квартирі АДРЕСА_5 , проживає відповідач по справі ОСОБА_1 , який на день виникнення пожежі, 11 січня 2023 року був її власником, що підтвердив в суді апеляційної інстанції його представник.

Звертаючись з позовом, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 як власники пошкодженого внаслідок пожежі жилого приміщення просили про відшкодування з ОСОБА_1 , з вини якого, як вони вважають, сталася пожежа шкоду, завдану внаслідок пошкодження квартири та речей побутового вжитку.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13 Конституції України).

Частиною четвертою статті 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами четвертою, п`ятою статті 319 ЦК України зазначено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Тобто, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України).

Нормами статей 151, 156, 177 ЖК України визначено, що громадяни (власники, наймачі, члени їх сімей) зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Частиною 6 статті 55 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Судом установлено, що 11 січня 2023 року внаслідок пожежі завдано шкоди квартирі АДРЕСА_1 , власниками якої є позивачі. Пожежа виникла у квартирі АДРЕСА_5 , власником якої на момент виникнення пожежі був відповідач ОСОБА_1 , який як власник несе відповідальність за пожежну безпеку у жилому приміщенні її квартири.

Саме власник несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки (див.: постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 червня 2019 року у справі № 902/435/18).

Згідно із частинами 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вказаними нормами закону встановлені загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Верховний Суд України у постанові від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14 вказав, що аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Наведений висновок було підтверджено Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 квітня 2021 року в справі № 648/2035/17, від 15 липня 2021 року у справі № 520/4080/16, від 27 жовтня 2021 року у справі № 461/484/18, від 09 лютого 2022 року у справі № 161/7881/20.

За такого для встановлення обставин, чи є підстави для настання відповідальності за спричинення майнової шкоди необхідні: наявність шкоди, протиправне діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За обставинами справи цю презумпцію мав б спростувати саме відповідач, що ним не зроблено.

Отже, з огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить протиправність дій, наявність шкоди та її розмір й причинно-наслідковий зв`язок. Позивачі зазначене довели.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, факт пожежі в належній відповідачу квартирі та причини розповсюдження вогню на належну позивачам квартиру АДРЕСА_1 встановлено наявними у справі і дослідженими судом доказами, зазначеними вище у цій постанові: актом про пожежу від 11 січня 2023 року, що сталася у будинку АДРЕСА_3 ; звітом про причину виникнення пожежі, складеним провідним інспектором відділу організації пожежно-профілактичної роботи та заходів цивільного захисту Первомайського РУ ГУ ДСНС України у Миколаївській області, висновком експертного дослідження від 27 квітня 2023 року № ЕД-19/115-23/1502-ПТ за результатами проведення пожежно-технічного експертного дослідження; висновком експертного дослідження фрагментів електричних провідників із ознаками короткого замикання № ЕД-19/103-23/1871-КЗ від 28 лютого 2023 року; висновком № 23-5980 від 29 травня 2024 року головного судового експерта Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Відповідач на підтвердження своїх доводів щодо відсутності його вини у завданні шкоди як у суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі лише заперечував допустимість наведених доказів, зокрема, висновку експерта від 29 травня 2024 року. Так, в апеляційній скарзі викладено сумніви представника відповідача щодо правильності висновку експерта про місце виникнення пожежі та її причини, звернуто увагу на відсутність пошкоджень димаря, та робиться висновок про те, що осередок пожежі знаходився над дитячою кімнатою квартири позивачів.

Апеляційний суд відхиляє такі аргументи, оскільки вони є припущеннями, не підтверджені доказами, тоді як в силу вимог частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на пояснення відповідача ОСОБА_1 та опитаної судом першої інстанції свідка ОСОБА_8 про те, що осередок полум`я при пожежі знаходився безпосередньо над дитячою кімнатою позивачів (квартира АДРЕСА_4 ), не можуть спростувати висновки експерта, так як обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Дослідивши зазначений висновок експертизи та оцінивши його у сукупності з обставинами справи та іншими доказами, враховуючи положення статей 102, 103, 110 ЦПК України апеляційний суд вважає, що такий висновок відповідає наведеним положенням процесуального закону, містить докладний опис проведених експертом досліджень, зроблених у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством, а тому є належним і допустимим доказом у справі, який узгоджується з іншими.

Так, в дослідницькій частині висновку експерт зазначив, що з матеріалів справи відомо, що ОСОБА_1 палив піч з 14 год до 18 год, тоді як при проведенні опалення протягом чотирьох годин від нагрітих димових газів була нагріта металева частина димоходу та металеві кутники, які опиралися на дерев`яні балки перекриття будинку. Крім цього зі сторони горища конструкція димаря була «утеплена» теплоізоляційним матеріалом, який сприяв акумуляції тепла у нагрітих до високої температури металевих частин димаря та металевих кутників, що сприяло нагріванню деревини під металевими кутниками і виникненню пожежі. Висновки експерта були зроблені на підставі дослідження місця пожежі, відбору проб вугілля з різних частин горища будинку, замірів розмірів конструктивних елементів, проведення розрахунків орієнтовної тривалості звуглення деревини в точці відбору. Натомість відповідачем такі висновки експерта щодо результатів дослідження не спростовані.

Отже, відповідачем не надано належних доказів, які б спростовували вимоги позивачів і наявні у справі докази про те, що пожежа, яка призвела до пошкодження майна, сталася внаслідок протиправної бездіяльності відповідача (займання дерев`яних конструктивних елементів міжповерхового перекриття будинку від тепла розжарених металевих конструктивних елементів димаря при експлуатації теплоємної печі, який знаходився в просторі перекриття квартири АДРЕСА_2 ).

Цим самим спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що позивачі не надали доказів, а суд не встановив, що саме неправомірними діями та з вини відповідача завдано позивачам шкоди.

До подібних висновків щодо відповідальності власника майна за пожежу дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18, провадження № 14-115цс21 (mutatis mutandis).

Згідно з положеннями частини другої статті 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина третя статті 22 ЦК України).

Звертаючись з позовом, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 посилались на те, що внаслідок пожежі їм завдані збитки в загальному розмірі 515584 грн., з яких 284184 грн. вартість ремонтно-будівельних робіт з відновлення квартири та 231400 грн. вартість знищених предметів домашнього вжитку.

Встановивши, що внаслідок пожежі, яка сталася через перегрів димаря у квартирі, яка належать відповідачу, позивачам завдано майнової шкоди, а відповідач не спростував належними та допустимими доказами відсутності своєї вини у спричиненні збитків позивачу (належного виконання ним, як власником, своїх зобов`язань щодо утримання майна), суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати завдану позивачам шкоду.

На підтвердження вартості відновлювального ремонту квартири позивачі надали висновок експертного дослідження № ЕД-19/115-23/1504-БТ від 18 квітня 2023 року, згідно якого за результатами візуального огляду та перегляду матеріалів фото (зображення № 1.1 - 1.13 Додатку 1), враховуючи характер пошкоджень об`єкту дослідження на дату огляду об`єкт відносять до категорії технічного стану «З» - не придатний до нормальної експлуатації (ушкоджені підлоги, оздоблені ламінатом, натяжні ПВХ стелі, штукатурені та шпакльовані стіни, оздоблені шпалерами, вікна, підвіконні дошки, двері, освітлювальні (ЛЕД) прилади стельові), оскільки в ньому є конструкції з технічним станом категорії «2» і відсутні конструкції категорії відповідальності А1, А або Б з технічним станом категорії «1» та «4» за адресою: квартира АДРЕСА_1 , є вплив високої температури від полум`я у зв`язку з пожежею.

Висновок експертного дослідження № ЕД-19/115-23/1504-БТ від 18 квітня 2023 року містить докладний опис пошкоджень, які наявні внаслідок пожежі у квартирі позивачів, технічного стану приміщень квартири з долученою фототаблицею (том 1, а.с. 15-31).

Вартість будівельно-ремонтних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень квартири АДРЕСА_1 , згідно зазначеного висновку становить 284184,00грн., на підтвердження чого складений локальний кошторис на будівельні роботи № 02-02-02 (том 1, а.с. 32-61).

Колегія суддів вважає, що цей доказ є належним й допустимим та досліджується як письмовий докази (статті 57, 64 ЦПК України). Особа, яка заперечує такий письмовий доказ, має право надати суду інші контрдокази або просити про проведення відповідної експертизи. Відповідач заперечував висновки спеціаліста щодо переліку та вартості ремонтних робіт, необхідних для відновлення квартири позивачів, проте жодного доказу на його спростування не надав і не просив суд провести відповідну експертизу на спростування наданих позивачами доказів щодо розміру шкоди, завданої пошкодженням квартири, тому колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги про недоведеність необхідності проведення відновлення квартири АДРЕСА_4 , зокрема дитячої кімнати, приміщення кухні квартири АДРЕСА_4 , а також вартості відновлювального ремонту кватири позивачів.

Щодо посилань представника відповідача на відсутність доказів у матеріалах експертного дослідження № ЕД-19/115-23/1504-БТ наявності у будинку АДРЕСА_3 дерев`яної та гіпсокартоної підшивки стелі у дитячій кімнаті, а отже необхідності проведення відновлення цих елементів, таке спростовується фототаблицею, яка є додатком до експертного дослідження № ЕД-19/115-23/1504-БТ, а саме зображеннями 1.11, 1.12.

Щодо заперечення в апеляційній скарзі обґрунтованості включення до необхідних для відновлення квартири АДРЕСА_4 робіт з влаштування водостоків та утеплення фасаду будинку, то колегія суддів їх відхиляє з огляду на те, що вартість вказаних робіт, відповідно на суму 101238 грн. та 4819 грн. згідно із кошторисом (том 1 а.с. 58-60), не увійшла у суму заявлених у позові вимог про відшкодування вартості відновлювального ремонту в розмірі 284184 грн., що підтверджується розрахунком кошторису (том 1, а.с. 32-56).

Натомість колегія суддів приймає доводи апеляційної скарги в частині заперечення доведеності позивачами позовних вимог про відшкодування вартості знищених внаслідок пожежі меблів та речей побутового вжитку.

Так, позивачами надано акт опису майна, знищеного в результаті пожежі від 31 серпня 2023 року, згідно якого вартість знищеного майна 26 позицій, складає 231400,00 грн.

Відповідач та його представник заперечують перелік пошкодженого майна, вважають що частина вказаних побутових приладів та меблів не були пошкоджені внаслідок пожежі, зокрема кухонні меблі, холодильник, телевізор, електроплита, а також не згодні із вартістю пошкодженого майна.

Колегія суддів погоджується, що такий акт не є належним, допустимим та достатнім доказом щодо переліку майна, яке було пошкоджено та/або знищено внаслідок пожежі в квартирі АДРЕСА_1 , оскільки його підписано двома особами: ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , докази того, що ці особи є спеціалістами з оцінки майна у справі відсутні. В суді першої інстанції ОСОБА_4 та ОСОБА_9 були опитані як свідки та пояснили, що були очевидцями пожежі та бачили, що зазначені в акті речі було пошкоджено. Натомість доказів, що вказане в акті майно було саме знищено, про що зазначено в акті, та не підлягало відновленню (ремонту) у матеріалах справи немає. Також позивачі не надали суду об`єктивних доказів щодо вартості пошкодженого та/або знищеного майна, а тому вимоги про стягнення 231400 грн. вартості такого майна є недоведеними, тоді як суд першої інстанції зробив помилковий висновок про їх задоволення.

Отже, апеляційний суд частково приймає доводи апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду в частині задоволення вимог про стягнення вартості знищеного майна в сумі 231400 грн. ухвалено судом внаслідок неповного з`ясування обставин справи та неправильного застосування норм матеріального закону, що регулює спірні правовідносини, та процесуального права, а тому його слід на підставі пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України змінити, зменшивши суму стягнутої майнової шкоди до 284184 грн. - по 142092 грн. кожному позивачу.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду скасовано, ухвалено нове про задоволення позову наявні підстави для відповідної зміни розподілу судових витрат, який зробив суд першої інстанції, і які в цій справі покладаються на відповідача, а також, відповідно необхідно розподілити судові витрати, понесені сторонами в апеляційній інстанції.

За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина 2 статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України).

Враховуючи, що апеляційним судом рішення суду змінено внаслідок чого позовні вимоги задоволені частково (на 55%), слід провести розподіл судових витрат.

При зверненні до суду з позовом позивачами було сплачено по 2588 грн. судового збору, які підлягають поверненню ним пропорційно задоволеним вимогам по 1423 грн. 40 коп. (2588 грн. х 55%).

Разом із позовною заявою позивачі також просили стягнути з відповідача, крім судового збору, по 20000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, надавши наступні докази щодо таких витрат ордер серії ВЕ № 1095282 від 17 серпня 2023 року, договір-доручення про надання правової допомоги від 17 серпня 2023 року, додаток до договору про надання правової допомоги від 17 серпня 2023 року із визначенням розміру гонорару в сумі 40000 грн., акт прийняття передачі наданих послуг від 27 листопада 2024 року на суму 40000 грн. (том 1 а.с.158, том 2 а.с. 65-67).

Колегія суддів з огляду на вимоги щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу позивачів із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт в суді першої інстанції, з урахуванням обсягу фактично виконаної адвокатом роботи із представництва позивача в суді першої (складання позовної заяви на двох аркушах, участь в судових засіданнях), принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності цих витрат, виходячи з конкретних обставин справи, дійшла висновку, що вартість виконаних адвокатом робіт слід зменшити до 15000 грн.

Виходячи з принципу пропорційності стягнення витрат на правничу допомогу задоволеним вимогам, є підстави для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу 8250 грн. (15000 грн. х 55%), тобто по 4125 грн. на користь кожного позивача.

За такого з відповідача на користь кожного позивача слід стягнути по 5548 грн. 40 коп. судових витрат (4125 грн. + 1423 грн. 40 коп.)

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана його представником - адвокатом Цихонею Юрієм Анатолійовичем, задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2025 року змінити.

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої пожежею, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , по 142092 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої пожежею, а також 5548 грн. 40 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

_____________________________________

Повний текст постанови складений 26 березня 2025 року