Справа № 362/5374/24
Провадження № 2/761/3880/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 березня 2025 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого - судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Лаврук Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ?Альте комфорт УНО? до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю ?Альте комфорт УНО?(надалі ТОВ ?Альте комфорт УНО?) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача: ОСОБА_1 , в якому просило суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на свою (ТОВ ?Альте комфорт УНО?) користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги станом на 01 липня 2024 року у розмірі 29 782, 43 грн., інфляційні збільшення станом на 25 липня 2024 року у розмірі 2 794, 52 грн., 3% річних станом на 25 липня 2024 року у розмірі 1 079, 02 грн., пеня станом на 25 липня 2024 року у розмірі 1 253, 74 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000, 00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . ТОВ ?Альте комфорт УНО? за зазначеною адресою здійснює надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Проте, ОСОБА_1 , не проводить оплату за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 25 липня 2024 року складає 29 782, 43 грн. Оскільки, відповідач у добровільному порядку заборгованість не погашає, позивач змушений звернутись до суду за її примусовим стягненням. Так, як відповідач своєчасно не сплачує за отримані житлово-комунальні послуги, на підставі положень ч.2 ст.625 ЦК України є законом передбачені підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат нарахованих на суму заборгованості, а також пені, передбаченої ст.26 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?.

Відповідач, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористався; відзив на позовні вимоги до суду не надіслав.

Представник позивача в судове засідання не з`явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав заяву про розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився; про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку; причини неявки суду не сповістив; письмовий відзив на позов не надіслав, як і не направили свого представника для прийняття участі у розгляді справи.

Оскільки, позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов?язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.236).

Товариство з обмеженою відповідальністю ?Альте комфорт УНО? - є управителем багатоквартирного будинку з підземним паркінгом по АДРЕСА_2 надає належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та відповідно забезпечує належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб споживачів житлово-комунальних послуг, що підтверджується копією Договора №1 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 28 вересня 2021 року.

13 жовтня 2021 року між ТОВ ?Альте комфорт УНО? та ОСОБА_1 було укладено Договір приєднання №Т25/57 до Договору №1 від 28 вересня 2021 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до пункту 2.1. Розділу 2 якого ?Управитель зобов?язується надавати Споживачеві та/або Співвласникові послуги з управління багатоквартирним будинком, забезпечення обслуговування будинку, його технічного обладнання, надання комунальних й інших послуг, дотримання санітарного стану прибудинкової території, згідно з Договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №1 від 28 вересня 2021 року. Споживачі та/або Співвласники зобов?язані дотримуватися умов зазначеного Договору та не порушувати вимог його пунктів?.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4.2 Розділу 4 Договору приєднання Споживач та/або Співвласник зобов?язаний своєчасно оплачувати послуги та здійснювати відповідне відшкодування витрат Управителя у розмірі та порядку, встановленому цим та іншими Договорами та чинним законодавством України.

У зв?язку із неналежним виконанням зобов?язань по сплаті спожитих послуг у відповідача виникла заборгованість.

Відповідно до п. 9.1-9.7 договору, даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається пролонгованим на такий же строк та на тих умовах.

В матеріалах справи відсутні повідомлення про відмову від договору.

Позивачем, як балансоутримувачем багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 безперервно надаються житлово-комунальні послуги та заключено ряд договорів на належне його утримання, зокрема, вивезення побутового сміття, обслуговування та ремонту ліфтів, технічне обслуговування систем протипожежного захисту, технічне обслуговування водопровідних насосних станцій та систем вентиляції, технічне обслуговування і ремонт обладнання ОДС, постачання теплової енергії та гарячої води, обслуговування систем центрального опалення, каналізації, гарячого та холодного водопостачання внутрішніх будинкових електромереж, електрощитових та систем внутрішнього опалення, тощо.

Відповідно до ст.322 ЦК України встановлено, що власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Закон України ?Про житлово-комунальні послуги? визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов?язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 ч.1. ст.1 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги? встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, ст. 4 ЗУ ?Про житлово-комунальні послуги? передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.5 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно ч.1 ст.6 ЗУ ?Про житлово-комунальні послуги?, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг ( п.1 ч.4 ст.8 ЗУ ?Про житлово-комунальні послуги?).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно із п.5 ч.2 ст.7 ЗУ ?Про житлово-комунальні послуги?, індивідуальний споживач зобов?язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими, відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади; друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін) ( ст.14 ЗУ ?Про житлово-комунальні послуги).

Частиною 2 ст.19 ЗУ ?Про житлово-комунальні послуги?, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

За змістом ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов?язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (ст.162 ЖК України).

За приписами статті 20 ЗУ ?Про житлово-комунальні послуги?, пунктів 18, 20, 30 Правил, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов?язковим додержанням вимог ?Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями?, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що позивач безперебійно надавав та надає житлово-комунальні послуги, а відповідач, у свою чергу споживає їх, однак, не належним чином виконує свої зобов?язання щодо оплати отриманих житлово-комунальних послуг, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість, яка виникла за період часу з 21 квітня 2022 року по 25 липня 2024 року у розмірі 29 782, 43 грн., що підтверджується наявним рахунком в матеріалах справи, відповідач в обґрунтування своїх заперечень іншого контррозрахунку не подавав.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов?язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.

Зобов?язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов?язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов?язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов?язаний сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов?язку щодо оплати наданих послуг.

При зверненні до суду з позовом позивач зазначав, що розмір заборгованості відповідачів за житлово-комунальні послуги за період часу з 21 квітня 2022 року по 25 липня 2024 року складає 29 782, 43 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.153).

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачем надавались послуги, проте в порушення вимог діючого законодавства та договору відповідач не сплачував за надані послуги, суд прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період часу з 21 квітня 2022 року по 25 липня 2024 року, яка складає 29 782, 43 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача та користь позивача суми боргу з урахуванням індексу інфляції 3% річних та пені, то вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов?язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов?язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов?язанням, у якому, серед інших прав і обов?язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов?язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує

Відповідно до розрахунку позивача інфляційна складова боргу, яка підлягає стягненню з відповідача складає 2 794, 52 грн. та 3% річних - 1 079, 02 грн.

Відповідно до ст.26 ЗУ ?Про житлово-комунальні послуги?, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов?язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.

Згідно з розрахунком наданим позивачем розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача складає 1 253, 75 грн.

Відповідачем, не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про своєчасну та у повному обсязі оплату наданих йому житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті наданих послуг.

Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки, він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення.

Згідно ст.1 ЗУ ?Про правовий режим воєнного стану?, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

24 лютого 2022 року, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України ?Про правовий режим воєнного стану?, Указом Президента України № 64/2022 ?Про введення воєнного стану в Україні? постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Постановою КМУ № 206 від 05.03.2022 ?Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану?, визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до п. 1 Постанови КМ № 1405 в редакції від 29.12.2023 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 № 285).

Таким чином три відсотки річних, інфляційні збитки та пеня, у даній справі, мають бути розраховані з 30 грудня 2023 року по 25 липня 2024 року. Враховуючи розмір заборгованості за надані послуги, у відповідний період (30 грудня 2023 року по 25 липня 2024 року), та кількість днів (209) прострочення виконання зобов?язань, інфляційні збитки (згідно наданого розрахунку позивачем) - 197, 91 грн, а 3% річних - 67, 82 грн., пеня - 88, 34 грн. та підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов?язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов?язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду ( ч. 3 ст.133 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі ?Баришевський проти України? від 26 лютого 2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі ?Гімайдуліна і інших проти України? від 10 грудня 2009 року, пункті 80 рішення у справі ? Двойних проти України ? від 12 жовтня 2006 року, пункті 88 рішення у справі ?Меріт проти України? від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі ?Лавентс проти Латвії? від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ ?Альте комфорт УНО? у зв`язку з розглядом справи, суду було надано: копія договору про надання правової допомоги №10/07 від 10 липня 2024 року; копію акту приймання наданих послуг від 10 березня 2025 року за договором №10/07 від 10 липня 2024 року; копію Додатку №4 від 10 березня 2025 року до договору №10/07 від 10 липня 2024 року.

Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року) необхідно дотримуватись принципу ?розумного обґрунтування? розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

В той же час, необхідно зазначити, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об?єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При цьому, суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 160/19098/21 від 01 лютого 2023 року).

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1 , є неспівмірним. Крім того, із наданих позивачем доказів вбачається, що витрачений адвокатом час на виконання відповідних робіт (надання послуг), значно завищений, відповідно наявних у справі матеріалів, кількістю підготовлених процесуальних документів, а тому, суд приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, який підлягає відшкодуванню в сумі 4 000, 00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 5,7,8, 26 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 162, 179 Житлового кодексу України, ст.ст. 10, 12, 13, 19, 43, 44, 49, 76-83, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ?Альте комфорт УНО? до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ?Альте комфорт УНО?() заборгованість за надані житлово комунальні послуги за період часу з 21 квітня 2022 року по 25 липня 2024 року у розмірі 29 782 (двадцять дев?ять тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 43 коп., інфляційні втрати за період часу з 30 грудня 2023 року по 25 липня 2024 року у розмірі 197 (сто дев?яносто сім) грн. 91 коп., 3% річних за період часу з 30 грудня 2023 року по 25 липня 2024 року у розмірі 67 (шістдесят сім) грн. 82 коп., пеня за період часу з 30 грудня 2023 року по 25 липня 2024 року у розмірі 88 (вісімдесят вісім) грн. 34 коп., судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі ) грн. 00 коп., а всього 36 558 (тридцять шість тисяч п?ятсот п?ятдесят вісім) грн. 90 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю ?Альте комфорт УНО? відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: