РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/25199/24,

учасники справи:

позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, в якому просить стягнути з останнього збитки в порядку регресу у розмірі 3200,00 грн., судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову вказав, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 , було укладено Договір добровільного страхування № -18-20 від 05.04.2022 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну транспортним засобом «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_1 .

14.02.2023 року в м. Рівне, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai Accent» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Audi Q7» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 який перебував у нерухомому стані.

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені транспортні засоби зокрема автомобіль «Audi Q7» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , відповідно до чого Власник зазнав матеріального збитку.

Відповідно до Постанови Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/4077/23 від 10 березня 2023 року, ОСОБА_2 14 лютого 2023 року, о 12 год. 37 хв. в м. Рівне, вул. Костромська, 42, керуючи автомобілем «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_2 під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, не був уважний та не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_3 , який перебував у нерухомому стані. Вказаними діями ОСОБА_2 , порушив п.п. 2.36, 10.9 ПДР України, тобто вчинила адміністративний проступок передбачений ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

У судовому засіданні ОСОБА_2 , свою вину у вчиненому правопорушенні за обставин зазначених у протоколі визнав повністю, щиро розкаявся.

Для встановлення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «Audi Q7» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 був організований огляд автомобіля.

Згідно Рахунків №1805 та №16 від 17.02.2023 року вартість ремонту автомобіля «Audi Q7» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 склала -18800,00 грн.

Факт ДТП 14.02.2023 року був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 2279987-1 від 24.02.2023 року.

На підставі страхового акту, ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 18000,00 грн., що підтверджує платіжними інструкціями.

Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 18 800, 00 грн., заподіяну Відповідачем внаслідок ДТП 14 лютого 2023 року. ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме - 18 800, 00 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача як водія транспортного засобу «Hyundai Accent» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була забезпечена за договором (полісом) ЕР/213153909, ТДВ «СК «Кредо» з франшизою в розмірі: 3 200 грн., то на Відповідача законодавством покладається обов`язок щодо відшкодування зазначеної суми.

15 квітня 2024 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги № 15/04/2024, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив (передав), а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до договору, в тому числі і право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у виді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № -18-20 від 05.04.2022. Отже, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача суми збитків в порядку регресу.

10 січня 2025 року ухвалою суду відкрито спрощене провадження у даній справі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши при цьому письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 , було укладено Договір добровільного страхування № -18-20 від 05.04.2022 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну транспортним засобом «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_1 .

14.02.2023 року в м. Рівне, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai Accent» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Audi Q7» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 який перебував у нерухомому стані.

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені транспортні засоби зокрема автомобіль «Audi Q7» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , відповідно до чого Власник зазнав матеріального збитку.

Відповідно до Постанови Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/4077/23 від 10 березня 2023 року, ОСОБА_2 14 лютого 2023 року, о 12 год. 37 хв. в м. Рівне, вул. Костромська, 42, керуючи автомобілем «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_2 під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, не був уважний та не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_3 , який перебував у нерухомому стані. Вказаними діями ОСОБА_2 , порушив п.п. 2.36, 10.9 ПДР України, тобто вчинила адміністративний проступок передбачений ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. У судовому засіданні ОСОБА_2 , свою вину у вчиненому правопорушенні за обставин зазначених у протоколі визнав повністю, щиро розкаявся.

Для встановлення вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «Audi Q7» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 був організований огляд автомобіля.

Згідно Рахунків №1805 та №16 від 17.02.2023 року вартість ремонту автомобіля «Audi Q7» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 склала -18800,00 грн.

Факт ДТП 14.02.2023 року був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 2279987-1 від 24.02.2023 року.

На підставі страхового акту, ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 18000,00 грн., що підтверджує платіжними інструкціями.

Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 18 800, 00 грн., заподіяну Відповідачем внаслідок ДТП 14 лютого 2023 року. ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме - 18 800, 00 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача як водія транспортного засобу «Hyundai Accent» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була забезпечена за договором (полісом) ЕР/213153909, ТДВ «СК «Кредо» з франшизою в розмірі: 3 200 грн., то на Відповідача законодавством покладається обов`язок щодо відшкодування зазначеної суми.

15 квітня 2024 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги № 15/04/2024, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив (передав), а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до договору, в тому числі і право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у виді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № -18-20 від 05.04.2022. Отже, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача суми збитків в порядку регресу.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Для настання цивільної відповідальності повинні існувати чотири підстави: 1) наявність шкоди; 2) протиправна дія заподіювача шкоди; 3) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою; 4) вина заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 22 Закону, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 993 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) та стаття ст. 27 Закону України № 85/96-ВР від 07.03.1996 року «Про страхування» передбачають, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до правової позиції, висловленої Судовою палатою у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, справа № 6-2878цс15, за змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування», можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У порядку регресу страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику.

Судом встановлено, що відповідачем не було добровільно сплачено на користь ПрАТ «СК «Вусо» матеріальну шкоду в розмірі 3200,00 грн.

А тому суд вважає, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають задоволенню та з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в порядку регресу 3200,00 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне вирішити питання судових витрат у відповідності до ст. ст. 137-142 ЦПК України.

Так, відповідно до положення ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 1, 3 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Представником позивача надано суду копію договору про надання правової допомоги № 25-05, додаткова угода № 05/09, квитанцію, на суму 16352,00 гривень, виписку з Єдиного реєстру, ордер на надання правової допомоги, відповідно до яких гонорар на відшкодування витрат на правничу допомогу згідно договору становить 16352,00 гривень.

При визначенні розміру судових витрат на правничу допомогу суд враховує, що дана справа розглядалась не у загальному, а спрощеному позовному провадженні, справа є малозначною і не становить особливої складності, тоді як витрати на правничу допомогу заявлені представником позивача складають 16352,00 грн., що не можна вважати співмірним ціні позову, складності справи та виконаних адвокатом робіт, а тому суд вважає за необхідне стягнути 1500,00 гривень у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 3200 гривень, витрати по сплаті позивачем судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суд апротягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя -