П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року

м. Рівне

Справа № 567/1607/24

Провадження № 22-ц/4815/294/25

Головуючий у Острозькому районному суді

Рівненської області: суддя Назарук В.А.

Ухвалу суду першої інстанції проголошено

(вступна і резолютивна частини) о 12 год. 00 хв.

10 грудня 2024 року у м. Острог

Рівненської області

Повний текст рішення складено: 13 грудня 2024 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Андрошулік І.А.

за участі: представника ОСОБА_1 адвоката Бузинарського Михайла Юрійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 10 грудня 2024 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, ОСОБА_2 ; про звільнення від повноважень опікуна і призначення опікуна,

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року через свого представника адвоката Бузинарського М.Ю. в суд звернувся ОСОБА_1 з заявою про звільнення від повноважень опікуна і призначення опікуна, де заінтересованими особами зазначив Орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області (далі Орган опіки та піклування) і ОСОБА_2 .

Мотивуючи заяву, вказувалося, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я заявника він не може виконувати обов`язки опікуна щодо свого брата - ОСОБА_3 , який судовим рішенням визнаний недієздатним, та з огляду на це просив звільнити його від обов`язків опікуна і призначити опікуном ОСОБА_3 сина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 10 грудня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про звільнення від повноважень опікуна над недієздатним ОСОБА_3 та призначення ОСОБА_2 опікуном над недієздатним ОСОБА_3 .

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи оскаржувану ухвалу незаконною і необґрунтованою, що полягало у неправильному застосуванні норм матеріального права та фактично у невідповідності висновків суду обставинам справи, просить її скасувати, задовольнивши заяву повністю.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про помилковість висновків суду щодо ненадання заявником жодних доказів на підтвердження наявності обставин, що могли бути підставою для звільнення призначеного опікуна ОСОБА_1 від йог обов`язків стосовно недієздатного ОСОБА_3 , а також призначення замість нього іншого опікуна. Тобто суд встановив, що заявник як опікун лікувався та знаходиться на обліку у психоневрологічному та наркологічному медичному закладі. При цьому відповідно до підпунктів 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути, зокрема особи, які перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах.

Залишено без уваги і те, що заявник останнім часом почав погано відноситися до брата недієздатного ОСОБА_3 , за яким тривалий час доглядає. Ці обставини є причиною постійних сварок і непорозумінь та негативно відображається на недієздатному. Разом з тим Орган опіки та піклування вказував про те, що заявник не справляється із обов`язками опікуна, веде неналежний догляд за недієздатним, проживає у будинку з антисанітарними умовами, що в судовому засіданні спростовано не було.

Не погоджувався із твердженнями суду про необхідність подання довідки про відсутність судимості у ОСОБА_2 .

Верховний Суд у своїй постанові від 27 листопада 2024 року у справі №341/1526/23, правова позиція у якій не врахована судом, виснував, що сам собою факт проходження особою військової служби не може слугувати підставою для відмови у призначенні її опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану і не встановлено імперативної заборони щодо призначення мобілізованого військовослужбовця опікуном над недієздатною фізичною особою.

Крім того, необґрунтованими вважав посилання суду на звільнення ОСОБА_2 із Збройних Сил України, адже законом передбачено можливість переведення військовослужбовця для походження служби за місцем проживання родини, де проходять службу інші військові.

Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подавався, хоча про таке право роз`яснено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 03 січня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 21 грудня 2012 року у справі №1713/1516/12, що набрало законної сили, ОСОБА_3 визнано недієздатним, а опікуном над недієздатним ОСОБА_3 було призначено його брата - ОСОБА_1 .

Звертаючись у вересні 2024 року в суд з заявою про звільнення від повноважень опікуна та призначення опікуна над недієздатною особою, ОСОБА_1 мотивував заяву погіршенням стану свого здоров`я, вважаючи, що у зв`язку з цим не може бути опікуном ОСОБА_3 .

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із відсутності правових і фактичних підстав для задоволення заяви, оскільки заявник не надав жодного доказу про те, що він, будучи працездатним за віком, не може виконувати обов`язки опікуна щодо свого брата - ОСОБА_3 .

Також заявником не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування наявності обставин, відомості про які не містить й подання Органу опіки та піклування, що могли б бути підставою для звільнення призначеного судом опікуна ОСОБА_1 від його обов`язків щодо недієздатного ОСОБА_3 , а також призначення замість нього іншого опікуна.

Відповідно до сімейного законодавства саме на ОСОБА_1 , як брата недієздатного, покладено обов`язок по утриманню ОСОБА_3 .

Разом з тим ОСОБА_2 не надано доказів щодо можливості ним виконувати обов`язки опікуна, а саме медичної довідки про стан здоров`я, медичної довідки про відсутність щодо нього обліку в лікаря-психіатра, а матеріали справи не містять відомостей щодо наявності чи відсутності судимості за вчинення тяжкого злочину, що є істотними обставинами при вирішенні вимоги про можливість призначення особи опікуном недієздатного. Не обговорювалася така інформація і в поданні Органу опіки та піклування.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Згідно зі ст.ст. 55, 60, 63, 67, 58, 75 ЦК України опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки.

Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування.

Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Опіка встановлюється над, зокрема, фізичними особами, які визнані недієздатними.

Суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника.

Відповідно до ст. 300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу.

З витягу №341/07-13-12 від 16 вересня 2024 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб убачається, що в житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 є зареєстрованими за місцем проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Наданими свідоцтвами про народження встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є рідними братами, а ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 .

З акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи, складеного 22 серпня 2024 року старостою сіл Новородчиці, Посива, Теремне виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, видно, що ОСОБА_1 неналежно здійснює догляд за братом, вони разом проживають в будинку з антисанітарними умовами.

Довідкою №1302 від 16 вересня 2024 року, виданою Комунальним підприємством «Острозька обласна психіатрична лікарня», ОСОБА_1 протягом часу з 04 вересня 2024 року по 16 вересня 2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні в зазначеному закладі у зв`язку з захворюванням (F10.2).

Цей факт збігається і зі змістом виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2834 щодо ОСОБА_1 , виданої Комунальним підприємством «Острозька обласна психіатрична лікарня», де зазначено, що він потрапив на лікування через зловживання алкоголем та виписаний у супроводі сестри при повністю відновленій працездатності.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні правовідносин до застосування не підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав заявника, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви.

Так, судом правильно звернуто увагу, що заявник не надав суду об`єктивних і переконливих доказів про те, що він, будучи працездатним за віком, не може виконувати обов`язки опікуна щодо недієздатного ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_1 вказував, що не має можливості виконувати обов`язки опікуна щодо свого брата недієздатного ОСОБА_3 . Разом з тим відповідно до ст.ст. 2, 262, 267 СК України саме на ОСОБА_1 , як на брата, покладено обов`язок по утриманню ОСОБА_3 .

Отже, заявником не надано жодних доказів на обґрунтування наявності обставин, відомості про які не містить й подання Органу опіки та піклування, що могли б бути підставою для звільнення призначеного судом опікуна ОСОБА_1 від його обов`язків щодо недієздатного ОСОБА_3 , а також призначення замість нього іншого опікуна.

Як встановлено, заінтересована особа, яка має намір бути опікуном ОСОБА_3 , є його племінник.

При вирішенні справи судом ураховано і те, що ОСОБА_2 не надано доказів щодо можливості ним виконувати обов`язки опікуна, а саме медичної довідки про стан здоров`я, медичної довідки про облік в лікаря-психіатра, а матеріали справи не містять відомостей щодо судимості чи відсутності судимості за вчинення тяжкого злочину, що є істотними обставинами при вирішенні вимоги про можливість призначення особи опікуном недієздатного. Не містить відомостей про це і подання Органу опіки та піклування.

Поданням Органу опіки та піклування від 09 грудня 2024 року № вих.-6011/01-17-24 вирішено клопотати перед Острозьким районним судом Рівненської області про припинення повноважень ОСОБА_1 як опікуна недієздатного ОСОБА_3 і призначення опікуном ОСОБА_2 .

При цьому призначення опікуном саме ОСОБА_2 над недієздатною особою вмотивоване лише тим, що чинний опікун - ОСОБА_1 не матиме можливості виконувати обов`язки опікуна у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, однак жодних доказів на підтвердження цієї обставини в поданні не зазначено, а також відсутні документи, які стверджували би про цю обставину.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20 зазначалося, що при призначенні опікуна важливі і повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Подібні положення містяться у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 №34/166/131/88.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Між тим, у матеріалах справи за наявності доказів про те, що у братів ОСОБА_4 , відсутні обгрунтування неможливості нею виконувати обов`язки опікуна щодо ОСОБА_3 . Ця обставина Органом опіки та піклування не перевірялася і не досліджувалася.

Судом попередньої інстанції також взято до уваги, що подання Органу опіки та піклування носить лише рекомендаційний характер і при ухваленні судом рішення у справі не має пріоритетного значення та може бути враховане на розсуд суду.

Разом з тим саме на орган опіки та піклування покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні чи інші зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Тому зроблено правильний висновок, що подання Органу опіки та піклування є таким, що винесено передчасно, без повного і всебічного дослідження всіх обставин щодо заявленої вимоги та ґрунтується виключно на інформації, отриманій від заявника.

Також судом зауважено, що на час вирішення заяви саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статті призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений ст. 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань у цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого призначення.

Натомість подання Органу опіки та піклування від 09 грудня 2024 року не містить належної мотивації, чому ОСОБА_1 слід звільнити від обов`язків опікуна, чому саме ОСОБА_2 необхідно призначити опікуном, а не іншу особу, чи є у ОСОБА_3 інші близькі родичі, які могли би виконувати обов`язки опікуна, зважаючи на пояснення представника ОСОБА_1 про наявність щонайменше одного близького родича. Інших об`єктивних підстав необхідності призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 подання Органу опіки та піклування також не містить.

Щодо доводів апеляційної скарги про незастосування норм матеріального права, які підлягали до застосування, то з ними погодитися не можна, адже спростовуються правильністю висновків суду попередньої інстанції.

Не можна погодитися і з необхідністю застосування висновків Верховного Суду, що викладені в постанові від 27 листопада 2024 року у справі №341/1526/23, адже не впливає на об`єктивність та повноту вирішення заяви судом.

Решті аргументам заявника суд уже надав детальну та вичерпну оцінку в оскаржуваній ухвалі, а тому вони на увагу не заслуговують.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення оскаржуваної ухвали без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при її постановленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 10 грудня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 25.03.2025

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

С.С.Шимків