ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
21 березня 2025 року м. Чернігів
Унікальний номер справи № 751/7752/23
Головуючий у першій інстанції Овсієнко Ю.К.
Апеляційне провадження № 22-з/4823/70/25
ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого-судді: Онищенко О.І.
суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.
секретар: Герасименко Ю.О.
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС»
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» про ухвалення додаткової постанови у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» ( після перейменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за несвоєчасний розрахунок внаслідок набуття у власність предмета іпотеки,
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за несвоєчасний розрахунок внаслідок набуття у власність предмета іпотеки задоволено: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на користь ОСОБА_1 203 307,83 грн інфляційних втрат та 3% річних за період з 22.04.2016 року по 28.02.2023 року, 2 033,08 грн судового збору, 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 4 березня 2025 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» задоволено частково, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 грудня 2024 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 74 527,93 грн інфляційних втрат та 11 674,05 грн трьох відсотків річних за період з 11.09.2020 до 28.02.2023, що становить разом 86 201,98 грн, а також 853,90 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 6 300 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 400 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» 1 768,83 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

10 березня 2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» через систему «Електронний суд» надійшла заява про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, у якій товариство просило стягнути з позивача на свою користь 11 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 просить суд застосувати повноваження, що передбачені ч.9 ст.141 ЦПК України та повністю покласти на відповідача судові витрати незалежно від результатів спору, зокрема відмови в задоволенні частини позову, внаслідок того, що суд вважав, що позивач пропустив строк позовної давності. У разі незастосування судом апеляційної інстанції вказаної норми позивач вважає, що судові витрати повинні компенсуватися не більше ніж на 58 % від їхнього розміру, оскільки саме на такий відсоток постановою суду від 4 березня 2025 року була задоволена апеляційна скарга відповідача.

В ході судового розгляду справи про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником ОСОБА_1 , адвокатом Підгорним К.Є. подано письмове клопотання про відшкодування судових витрат понесених позивачем при розгляді клопотання відповідача про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2, 8 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими доказами.

Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 зазначив, що склад і розмір витрат на правничу допомогу є предметом доказування у справі. Для підтвердження цих витрат необхідно подати договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі послуг, платіжні документи та розрахунок витрат. Наявність таких доказів є підставою для їх відшкодування стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Таким чином, Верховний Суд роз`яснив, що перелік доказів витрат на правничу допомогу не є вичерпним, а їх оцінка перебуває у межах дискреції суду.

Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 виклав правову позицію, згідно з якою витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт перший частини другої статті 137 ЦПК України).

Так, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до правового висновку, викладеного в пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їхню необхідність.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

У апеляційній скарзі відповідач повідомив, що подасть докази на підтвердження витрат на правничу допомогу впродовж п`яти днів після ухвалення рішення. Орієнтовний розрахунок судових витрат, які він очікував понести, складали 15 000,00 грн (а.с. 125).

10 березня 2025 року, тобто у п`ятиденний термін після ухвалення судового рішення апеляційним судом, відповідач подав до суду докази на підтвердження витрат на правничу допомогу.

Відповідно до договору № 10/1 про надання правової допомоги від 12 лютого 2024 року відповідач надав повноваження адвокату Міньковській А.В. представляти його інтереси у судах України, що підтверджується відповідним ордером на надання правничої (правової) допомоги. Пунктом 4.12 цього договору передбачено, що у разі прийняття судом позитивного рішення на користь клієнта останній зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката в таких розмірах: 5 000 грн - за позитивне рішення у суді першої інстанції, 10 000 грн - у суді апеляційної інстанції, 15 000 грн - у суді касаційної інстанції (а.с. 146, 155, 248-250, 253).

Згідно з детальним описом робіт, відповідачу у цій справі надано правничу допомогу вартістю 11 000 грн, зокрема: 6 000 грн - за подання апеляційної скарги та 5 000 грн - гонорар успіху адвоката за частково позитивне рішення (а.с. 251 зворот, 252).

Між Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та відповідачем укладена додаткова угода до зазначеного договору від 17 січня 2025 року , акт підтвердження факту надання правничої допомоги від 10 березня 2025 року відповідно до яких відповідачу надана правнича допомога по цій справі на загальну суму 11000 грн, в тому числі: 6000 грн - подання апеляційної скарги та 5000 грн - гонорар успіху адвоката за частково позитивне рішення (а.с.251, 252 зворот).

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо наявності підстав для покладення судових витрат на відповідача відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, оскільки під час апеляційного перегляду цієї справи Чернігівський апеляційний суд не встановив ані зловживання відповідачем чи його представником процесуальними правами, ані обставин виникнення спору між сторонами внаслідок неправильних дій відповідача.

Разом, з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених ч. 4 ст. 137 та ч.3 ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи умови договору від 12 лютого 2024 року, обсяг виконаних адвокатом Міньковською А.В. робіт (подання апеляційної скарги), часткове задоволення апеляційної скарги на 58 %, клопотання позивача про пропорційне стягнення витрат, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції пропорційно до розміру задоволених вимог апеляційної скарги в сумі 6380 грн (11000 грн х 58%).

Колегія суддів апеляційного суду також вважає, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу понесені ним при розгляді клопотання відповідача про ухвалення додаткового рішення підлягають частковому задоволенню.

Так, представником позивача адвокатом Підгорним К.Є. на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надано суду договір про надання професійної правничої допомоги від 14 березня 2025 року, ордер №1120520, рекомендації щодо мінімальних ставок адвокатського гонорару, квитанція до прибуткового касового ордеру №1 від 21.03.2025 року про сплату 1000 грн відповідно до договору від 14.03.2025 року.

Отже, проаналізувавши надані суду докази на понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши, що ці витрати понесені у зв`язку з розглядом клопотання про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 320 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.137, 141, 270 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; ) 6380 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 320 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 25 березня 2025 року.

Головуючий: Судді: