Справа № 727/3442/25
Провадження № 2-з/727/14/25
20 березня 2025 року Суддя Шевченківський районний суд м. Чернівці Слободян Г.М. за участю секретаря судового засідання Вакарчук Т.Р., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви, -
Вказує на те, що на вказаній ділянці спільними зусиллями подружжя було побудовано житловий будинок житловий будинок літ.А загальною площею 207,8 кв.м., житловою площею 40,9 кв.м., навіс літ.Б, колодязь №1, будівництво якого було завершено 22.07.2020 року, строк введення об?єкта в експлуатацію 11.08.2020 р., кошторисна вартість будівництва 950 000 грн. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано виключно на відповідача, що, на думку заявниці, порушує її права як співвласника спільного майна подружжя. Вказує також і на те, що відповідач ОСОБА_2 обіцяв їй добровільно зареєструвати частку вказаного майна на неї після розлучення, однак цього не зробив, а згодом взагалі відмовився це робити, вимагаючи зареєструвати половину частку житлового будинку на доньку, однак сам цього робити не збирається. Заявниця вважає, що існує реальна загроза відчуження відповідачем спірного майна до вирішення справи по суті, що може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.
При вирішенні питання про забезпечення позову, суд зважає на наступне.
Питання забезпечення позову врегульовано у Главі 10 Розділу І ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до ч. 1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Згідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає зазначеним вище вимогам Європейського суду. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Судом з досліджених у судовому засіданні доказі встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 21 травня 2004 року по 01 жовтня 2021 року, який був розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці, цивільна справа №727/6669/21, що стверджується свідоцтвом про одруження виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції серії I-МИ N?074411 та рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01.10.2021 року (а.с.10, 12-13).
Під час шлюбу у подружжя народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 від 04.12.2019 року (а.с.11).
Так, у відповідності до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього, заборони вчиняти певні дії, у тому числі щодо відчуження нерухомого майна. Заборона відповідачеві вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, яка спрямована проти активних учинків відповідача, що можуть ускладнити виконання рішення суду.
Суд також враховує, що відповідно до частини третьої статті 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на те, що вищевказане спірне нерухоме майно було набуте та збудоване під час шлюбу за спільні кошти та зусилля подружжя, воно є об`єктом спільної сумісної власності.
Як вбачається з пояснень заявниці викладених у заяві, відповідач відмовляється добровільно у позасудовому порядку вирішити питання щодо поділу вказаного майна.
Відтак, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження відповідачем спірного майна до вирішення справи по суті, що ускладнить або унеможливить виконання рішення суду та поновлення порушених прав заявниці.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Згідно до положень ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.
Отже, суд, здійснивши оцінку доводів заявниці щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зокрема враховуючи наявність зв?язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, беручи до уваги те, що заявлений захід забезпечення позову в разі його задоволення спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову, шляхом накладення на відповідача ОСОБА_2 заборони відчуження нерухомого майна.
На підставі наведеного та керуючись ст. 149- 153 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Копію ухвали направити Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, Центру надання адміністративних послуг в м. Чернівцях - для виконання, а учасникам справи - для відома.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Слободян Г.М.