Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5425/24
Провадження №: 2/332/349/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2025 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Блажко У.В. за участі секретаря судового засідання Дубачової А.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що є комунальною власністю, шляхом виселення,
До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Запорізької міської ради, в інтересах якої діє представник Доніна Наталія Олегівна, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що є комунальною власністю, шляхом виселення.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є власністю територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказану квартиру Запорізька міська рада не розподіляла на користь відповідачів, виконавчий комітет не приймав відповідних рішень, ордер не оформлювався. Проте, відповідно до Акту від 26.04.2024, складеного комісією, створеною комунальним підприємством «Запоріжремсервіс», зафіксовано, що у квартирі живуть люди. Доступ для обстеження технічного стану квартири відсутній. За даними, зібраними Запорізьким районним управлінням ГУНП у Запорізькій області, встановлено, що у вказаній квартирі проживають ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Оскільки відповідачі не мають прав на користування вказаною квартирою, позивач звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, що є комунальною власністю, шляхом виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення.
Ухвалою судді від 03.10.2024 було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.
За клопотанням позивача про витребування доказів ухвалою суду від 03.10.2024 з Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради витребувана інформація, чи були зареєстровані відповідачі за адресою: АДРЕСА_1 , та інформація про осіб, які були раніше зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду 29.01.2025 у цивільній справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.
Відповідачі у судові засідання 31.10.2024, 28.11.2024, 29.01.2025, 13.03.2025, 24.03.2025 не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місця проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.
Представник третьої особи КП «Запоріжремсервіс» ЗМР у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити.
У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судові засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.
Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 81, 76 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.07.2024 № 387582638 квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (а.с. 8).
За технічним паспортом на квартиру, виготовленим ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 16.10.1990, вказана квартира складається з трьох кімнат, санвузла, кухні, двох кладових, балкона, коридорів (а.с. 11-12).
Відповідно до Акту від 26.04.2024, складеного комісією, створеною комунальним підприємством «Запоріжремсервіс», зафіксовано, що у квартирі АДРЕСА_3 , зі слів сусідів живуть люди. Під час обстеження доступ до квартири відсутній (а.с. 15). Комісією залишені письмові попередження про виселення мешканців квартири АДРЕСА_4 з фотофіксацією. Відповідачам було запропоновано протягом місяця з моменту розміщення повідомлення добровільно виселитися з самовільно зайнятого житлового приміщення (а.с. 24-25). Попередження були проігноровані відповідачами.
За повідомленням Департаменту з управління житлово-комунальним господарством від 15.07.2024 № 1238/01-37/01 у відділі обліку та розподілу житлової площі Департаменту корінці державних та службових ордерів зберігаються лише з 1984 року, обмінних 1994 року (а.с. 26).
Комісією у складі працівників КП «Запоріжремсервіс» 30.08.2024 складений акт про те, що при обстеженні квартири АДРЕСА_3 люди у ній не знаходяться, зі слів сусідів, мешканці з квартири не виїжджали (а.с. 22).
За інформацією, наданою на виконання ухвали суду від 03.10.2024, Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради повідомив, що за наявними обліками інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 у період з дати народження відповідачів по ІНФОРМАЦІЯ_6 відсутня.
Згідно наявних обліків за вищевказаною адресою були зареєстровані такі особи:
-ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 09.04.1965 по 28.03.2006 (померла ІНФОРМАЦІЯ_8 );
-ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 09.04.1965 по 15.06.2010 (помер ІНФОРМАЦІЯ_10 );
-ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у періоди з 09.04.1965 по 16.04.1982, з 12.06.1985 по 07.08.1985, з 18.09.1997 по 10.02.2016 (помер ІНФОРМАЦІЯ_5 );
-ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , у періоди з 09.04.1965 по 13.11.1978, з 17.12.1980 по ІНФОРМАЦІЯ_12 (помер ІНФОРМАЦІЯ_13 );
-ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , з 09.04.1965 по ІНФОРМАЦІЯ_15 (померла ІНФОРМАЦІЯ_16 ).
Згідно зі ст. 58 ЖК України єдиною підставою для вселення в житлове приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду є ордер, який видається громадянинові виконавчим комітетом районної ради на підставі рішення про надання житлового приміщення.
Статтею 61 ЖК України регламентовано, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера.
Ордер на кімнату АДРЕСА_2 на відповідачів виконавчим комітетом Запорізької міської ради не видавався.
Отже, суд доходить висновку, що відповідачі незаконно мешкають та користуються спірною кімнатою, тим самим порушуючи права власника - територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.
Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України).
Особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку.
Пунктами 5,8 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Відповідно до статей 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.
Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Будь-яких інших підстав для користування його майном без згоди не існує.
Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.ст. 386, 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Як передбачено ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 86 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав всіх суб`єктів права власності.
Своїми діями відповідачі створюють власнику спірного приміщення перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, мешкають в спірній кімнаті незаконно.
Згідно ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
У разі відмови вони підлягають виселенню в судовому порядку.
Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме, без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідно ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб пов`язане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22.06.2017 у справі № 6-2010цс16.
Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем доведено порушення відповідачами права територіальної громади в особі Запорізької міської ради користуватися та розпоряджатися належним їй майном, а саме, квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі вищевикладеного суд вважає, що відповідачами самовільно зайнято спірне приміщення, а тому вони підлягають виселенню з нього без надання іншого жилого приміщення.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 279, 280-284 ЦПК України, суд
Позов Запорізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що є комунальною власністю, шляхом виселення задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, що є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, шляхом виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 , без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Запорізької міської ради сплачений судовий збір в розмірі 807 (вісімсот сім) гривень 48 коп. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;
відповідач 3: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;
Суддя У. В. Блажко