Номер провадження: 22-ц/813/3820/25
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року про відмову у видачі судового наказу, постановлену під головуванням судді Плавича І.В., у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з ОСОБА_2 , в якій просила видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до досягнення дитини повноліття.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з ОСОБА_2 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, направити справу до суду першої інстанції для прийняття рішення про видачу судового наказу, посилаючись на неповне дослідження доказів і встановлення обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у видачі судового наказу про стягнення аліментів, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, порушив норми ч. 1 ст. 28 ЦПК України та незаконно лишив заявника та його малолітню дитину права на отримання аліментів.

Відзиву до суду надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи ОСОБА_1 у видачі судового наказу, суд першої інстанції керуючись п. 9 с. 1 ст. 165 ЦПК України виходив з того, що заява подана з порушенням правил підсудності, згідно якого суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності, зазначивши, що заявником не надано доказів реєстрації боржника на території Малиновського району м. Одеси та доказів того, що майно належить боржнику.

Проте, з таким висновком суду, колегія суддів погодитись не може, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 162 ЦПК України встановлено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Загальні правила підсудності викладені у § 3. Територіальна юрисдикція (підсудність) Глави 2. Цивільна юрисдикція ЦПК України.

Частина 1 ст. 27 ЦПК України передбачає, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Тлумачення ст.ст. 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст. 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 27 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 28 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з заявою зазначила адресу свого місця проживання: АДРЕСА_1 .

З урахуванням вищевикладеного, та беручи до уваги, що заявник звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, то, відповідно до частини першої статті 28 ЦПК України, ОСОБА_1 скористалась своїм правом вибору між судами, яким підсудна справа, та подала даний позов саме до Малиновського районного суду м. Одеси, тобто за місцем свого проживання.

Відтак, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу про стягнення аліментів, оскільки заявник має право на подачу даної заяви за правилами альтернативної підсудності.

Враховуючи, що позивач проживає у Малиновському районі м. Одеси та приписи ч. 1 ст. 28 ЦПК України - справа підсудна Малиновському районному суду м. Одеси.

Отже, зважаючи на такі норми процесуального закону - заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів подається до суду або за зареєстрованим місцем проживання/перебування відповідача, або за зареєстрованим місцем проживання/перебування позивача.

Таким чином, висновок суду про відмову у видачі судового наказу з підстав порушення правил підсудності ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до приписів п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 353 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК України.

Таким чином, розподіл судових витрат, сплачених заявником за подання апеляційної скарги, має бути здійснено судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року скасувати, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 26 березня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова