Справа № 397/1323/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.03.2025 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Гайдар Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Волошаненко М.М.,

представника позивача - адвоката Надьон О.С.,

відповідачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

11.10.2024 позивач ОСОБА_3 звернувся до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою про захист честі, гідності та ділової репутації до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просив суд визнати недостовірною та такою що порочить репутацію поширену відповідачами та стягнення з останніх моральної шкоди в розмірі 200000,00 грн солідарно. Зобов`язати відповідачів вибачитись перед ним за нанесені образи через районну газету «Вперед».

22.10.2024 позивачем до Олександрівського районного суду Кіровоградської області подано змінену позовну заяву до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди в розмірі 200000,00 грн та стягнення матеріальної шкоди за лікування в розмірі 2313,80 грн та судові витрати пов`язані з розглядом справи.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.09.2024 року близько 17 год 30 хв він перебував на своєму подвір`ї за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_1 попросив його підійти до паркану що розділяє їхні домоволодіння та в грубій формі, принижуючи позивача, сказав йому що в майбутньому коли він буде палити в приміщенні літньої кухні, а дим з димаря потрапить до його кімнати це зашкодить здоров`ю його членам сім`ї то останній зламає йому димар, заллє бетоном колодязь, який знаходиться на межі домоволодінь. На пояснення позивача що він не знає про що йдеться мова, оскільки плита в літній кухні не добудована та не експлуатується, відповідач ОСОБА_1 заявив що він підслухав коли позивач ОСОБА_3 образливо висловлювався на його адресу у своєму дворі тому заявляє до нього претензії відносно димаря. Надалі в розмову втрутилася дружина відповідача ОСОБА_2 та образила його нецензурного брутальною лайкою, заявляючи що він перешкоджає нормальному життю їхньої сім`ї. Відповідач ОСОБА_1 в цей час в свою чергу також почав ображати позивача брутальною нецензурною лайкою, погрожуючи йому фізичною розправою. На зауваження вони не реагували, продовжували ображати його брутальною нецензурною лайкою в присутності громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які в цей час виконували ремонтно-будівельні роботи в нього на подвір`ї.

Після завданих йому образ позивач втратив спокій дуже перенервував та не спав всю ніч. Наступного дня, вранці в нього погіршився стан здоров`я, а тому був вимушений звертатися до сімейного лікаря, який діагностував гіпертонію з ускладненням та провів кардіологічне дослідження, встановив підвищення артеріального тиску та направив його до невропатолога. Невропатолог діагностував інші ураження судин головного мозку, після чого видав направлення на госпіталізацію. З 20.09.2024 по 30.09.2024 він перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Олександрівська лікарня» та на лікування були витрачені кошти в сумі 2313,88 коп, які він просить стягнути з відповідачів.

Вважає, що образами, висловленими на його адресу відповідачами, а саме брутальною лайкою в присутності сторонніх осіб завдано шкоди його майновим та немайновим інтересам, порушено його гідність, честь і ділову репутацію, завдано йому моральної шкоди, яку він оцінює в 200000,00 грн та просить стягнути з відповідачів.

29.10.2024 суддею Олександрівського районного суду відкрито провадження у справі, та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

15.11.2024 відповідачем ОСОБА_1 надано до суду відзив на позовну заяву. В обгрунтування відповідач зазначає, що 14.09.2024 він помітив що його сусід ОСОБА_3 встановив димар на межі їхніх домоволодінь на висоті 4 м і вирішив поговорити з ним та запитав в нього чому він встановив димар таким чином що він буде завдавати шкоду здоров`ю його сім`ї. На його запитання ОСОБА_3 відповів що це не його діло, що йому всерівно. 19.09.2024 вони з дружиною ОСОБА_2 вирішили ще раз попросити сусіда ОСОБА_3 підняти димар так як знали що прибирати він його не хоче то вони з дружиною з 14.09.2024 по 19.09.2024 дуже переживали за своє майно, не спали ночей, також не спала їхня донька. 19.09.2024 він покликав ОСОБА_3 до колодязя, який стоїть на межі їх домоволодінь, останній підійшов до нього, однак біля нього в дворі нікого не було. Почалася розмова про димар та про інші забудови, які шкодять його подвір`ю. Далі позивач ОСОБА_6 почав кричати на нього що він суддя, а я ніхто, у нього багато зв`язків, ображав його сім`ю образливими словами, все це відбувалося в присутності інших осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Після сварки вони розійшлися, однак ОСОБА_3 викрикував далі, але вони його не слухали. Далі він подав звернення до селищного голови щодо здійснення обстеження незаконного встановлення димаря, за результатами якого ОСОБА_3 було рекомендовано відвести димову трубу та виконати вимоги п.6.8.11 ДБН В 2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування». Просить відмовити в задоволенні позову.

15.11.2024 відповідачкою ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування відповідачка зазначає, що 19.09.2024 вони з чоловіком вирішили попросити сусіда ОСОБА_3 підняти встановлений ним димар. Ії чоловік покликав ОСОБА_3 до колодязя та у ввічливій формі попросив підняти димар щоб дим не йшов до них у будинок, крім того димар може впасти і пошкодити їхнє майно. Потім відбулася розмова і про інші прибудови та собачу будку на подвір`ї сусіда ОСОБА_3 . При цьому останній розлютився та почав кричати у грубій формі що він суддя, а вони ніхто, говорив що наша сім`я тут жити не буде бо він не дасть спокою. Сварка відбувалася в присутності інших осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Далі вони з чоловіком пішли, однак ОСОБА_3 щось викрикував, але вони не звертали на нього увагу. Просить відмовити в задоволенні позову.

03.02.2025 ухвалою Олександрівського районного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Задоволено клопотання позивача та відповідачів про виклик свідків у судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з викладених у позові підстав.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував обставини викладені у позові, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_11 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала обставини викладені у позові, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, відповідачів, допитавши свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.09.2024 між позивачем ОСОБА_3 та його сусідами відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла обопільна сварка на побутовому грунті через встановлений позивачем димар на своєму подвір`ї.

В судовому засіданні були допитані свідки зі сторони позивача та сторони відповідача.

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_4 показав, що він з товаришем ОСОБА_5 прийшов до позивача допомогти переставити меблі та став свідком конфлікту між сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Свідок показав що сварка відбувалася біля колодязя який стоїть на межі домоволодінь, позивач стояв на своєму подвір`ї, а відповідач на своєму. Під час сварки відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сварилися на адресу позивача нецензурною лайкою. Нецензурна лайка в бік позивача ОСОБА_3 звучала і від сусіда і від його дружини. Потім ОСОБА_12 підійшов був весь червоний та сказав йому що сварка відбулася через встановлений димар на подвір`ї його домоволодіння. Відповідач погрожував що завалить димар, погроз фізичною розправою на адресу ОСОБА_3 зі сторони відповідача не чув. На подвір`ї ОСОБА_3 були присутні він та ОСОБА_5 . Сварка відбувалася десь 15 хв, далі всі розійшлися. При сварці інші особи присутні не були, за двором також нікого не було.

Свідок зі сторони позивача ОСОБА_5 показав, що у вересні був із знайомим ОСОБА_4 на подвір`ї ОСОБА_3 та допомагав переставляти меблі. Чув як сусід ОСОБА_1 покликав ОСОБА_3 до колодязя, потім почалася сварка через димар. Сусіди лаялися на адресу ОСОБА_3 нецензурними словами, підвищували голос та вели себе агресивно. Відповідач ОСОБА_2 кричала на ОСОБА_3 нецензурними словами та посилала його на три букви. Нецензурна лайка звучала приблизно 10 хв. Погроз фізичної розправи свідок не чув, однак чув як сусід погрожував засипати колодязь.

Свідок зі сторони відповідача ОСОБА_7 показав, що він був на подвір`ї відповідача та став свідком сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з приводу встановлення позивачем димаря. Відповідач ОСОБА_1 попросив позивача підняти димар, останній сказав що не буде цього робити. ОСОБА_1 попередив що звернеться до відповідних органів, після чого ОСОБА_3 почав ображати відповідача, також була присутня і нецензурна лексика на адресу відповідача. Відповідач з позивачем сварилися біля колодязя, ОСОБА_1 не ображав ОСОБА_3 нецензурною лайкою. Хто ще знаходився на подвір`ї позивача він не бачив.

Свідок зі сторони відповідача ОСОБА_8 показав, що він прийшов до ОСОБА_1 та чекав його на подвір`ї, ОСОБА_1 знаходився за рогом будинку і він чув лайку між сусідами через димар, але оскільки вони знаходились біля колодязя який розташований за рогом будинку то він їх не бачив, а лише чув голос. ОСОБА_3 кричав на відповідача, дослівно сварки не пам`ятає, нецензурної лайки не було. Не чув щоб відповідач ОСОБА_1 погрожував позивачу ОСОБА_3 .

Свідок зі сторони відповідача ОСОБА_9 показала, що в той день знаходилась на подвір`ї свого сина ОСОБА_1 . Її син почув що ОСОБА_3 знаходиться на своєму подвір`ї та сказав що піде попросить його перенести димар, далі почалася перепалка. Сварка перейшла в нецензурну лексику, більше нецензурної лексики було від позивача ОСОБА_3 , а її син захищався. Від сина нецензурної лайки не чула.

Як слідує з матеріалів справи відповідно до акту огляду присадибних земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , складеного на підставі звернення на Урядову «гарячу лінію» гр. ОСОБА_1 від 27.09.2024, комісією надані рекомендації гр. ОСОБА_3 в термін протягом 30 днів з дати складання акту виконати вимоги пункту 6.8.11 ДБН В,2.5.-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування» щодо відведення димової труби на господарській будівлі на відстань не менше ніж 0,5 м над гребенем її даху та передбачити встановлення іскрогасника для підвищення рівня пожежної безпеки при експлуатації пічного опалення. Громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 забезпечити взаємоузгоджене водовідведення на межі присадибних земельних ділянок згідно з вимогами ДБН В.1.1-254 забезпечити дотримання глави 17 Земельного Кодексу України щодо дотримання принципів добросусідства.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України ).

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь та гідність.

Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (стаття 297 ЦК України).

Згідно зі статтею 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Частиною другою статті 16 ЦК України серед інших передбачені такі способи захисту цивільних прав та інтересів як: відшкодування моральної (немайнової шкоди) (пункт 9).

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються критерії розумності і справедливості.

Згідно п. 19 ч. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

Статтею 280 ЦК України встановлено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та/або моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом беруться до уваги покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 які підтвердили, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 висловлювалися на адресу позивача ОСОБА_3 нецензурною лайкою. Щодо висловлення відповідачами погроз фізичною розправою на адресу ОСОБА_3 то вказана обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Водночас, суд критично оцінює покази свідків зі сторони відповідача ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки зазначені свідки є близькими родичами відповідачів. Зокрема, ОСОБА_7 - є вітчимом відповідача ОСОБА_1 ; ОСОБА_9 є його матір`ю, а ОСОБА_8 його дядьком, тому на думку суду вказані особи можуть бути зацікавленими в розгляді даної справи.

Позивач просить стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 200 000,00 гривень солідарно, яка полягає у завданні шкоди його майновим та немайновим інтересам, порушенням його гідності, честі та ділової репутації що виразилося нанесенням йому образ нецензурною лайкою в присутності інших осіб. Позивач також зазначає, що після сварки з відповідачами та завданих йому образ він сильно перенервував, не спав всю ніч та на другий день вимушений був звертатися до лікарів через погіршення стану здоров`я.

Отже, надавши належну оцінку обставинам справи, встановлено, що відповідачі, висловлювалися нецензурною лайкою на адресу позивача порушили право останнього на повагу до його гідності та честі, що є підставою для відшкодування моральної шкоди .

При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення, тощо) та інші обставини.

Відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 20 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів солідарно у розмірі 200000,00 грн не містять жодного обґрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди.

Виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості вважає, що відшкодування моральної шкоди необхідно визначити у розмірі 1000 грн. солідарно з відповідачів, вказаний розмір є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав позивач у результаті протиправних дій відповідачів.

Щодо стягнення з відповідачів матеріальної шкоди то суд зазначає наступне.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Приписами ст.22 ЦПК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Обґрунтовуючи наявність збитків у розмірі 2313,88 грн., які підлягають стягненню з відповідачів, позивач ОСОБА_3 посилався на те, що після завданих йому образ у нього на другий день погіршився стан здоров`я і він змушений був проходити обстеження у лікарів та перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Олександрівська лікарня» з 20.09.2024 по 30.09.2024 з діагнозом ураження судин головного мозку.

На підтвердження позовної вимоги про наявність підстав для відшкодування збитків (матеріальної шкоди), позивач ОСОБА_3 надав копію огляду лікаря невропатолога від 20.09.2024, запис дільничного лікаря №122552900/1, виписку №312 від 30.09.2024 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та квитанції на суму 2313,88 грн про придбання ліків.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.

Загальні положення про відшкодування заподіяної майнової шкоди закріплені в статті 1166 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає в особи, яка її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, що власне є підставою цивільно-правової відповідальності.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Із доказів, наданих позивачем, та матеріалів справи не можливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та відвідуванням лікарів позивачем. Запис в огляді лікаря невропатолога від 20.09.2024 «конфлікт з сусідами» суд не бере до уваги, оскільки запис зроблено виключно зі слів позивача.

Отже, позивачем не доведено безпосередній причинний зв`язок між незаконними діями відповідачів та понесеними матеріальними затратами позивача на обстеження у лікарів. Позивач не надав належних підтверджень того, що саме дії відповідачів причинили погіршення його стану здоров`я та самопочуття. В зв`язку з цим позовні вимоги про стягнення з відповідачів завданої матеріальної шкоди в розмірі 2313,88 грн задоволенню не підлягають.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Також представником позивача надано документи про надання правничої допомоги на суму 8000,00 грн, зокрема договір №37/2024 від 21.10.2024 про надання правничої допомоги, додатковий договір до договору про надання правничої допомоги №37/2024, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 24.03.2025, квитанція від 24.03.2025 про отримання суми гонорару в розмірі 8000,00 грн, акт виконаних робіт за договором від 24.03.2025. Позивачем сплачений також судовий збір в розмірі 3028,00 грн при зверненні до суду.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України відповідно до якої з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, пропорційно до задоволених вимог (тобто 0,5% задоволених вимог). Таким чином з відповідачів підлягає стягненню 15,14 грн. сплаченого судового збору та 40,00 грн. На надання правничої допомоги.

Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 133, 141, 244, 245, 259, 263-268, 279 ЦПК України, ст. 22 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) солідарно на користь ОСОБА_3 завдану моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча грн) 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) солідарно на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 15 грн 14 коп судового збору та 40,00 грн витрат на правничу допомогу, всього стягнути 55 грн 14 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя Н.І.Гайдар