Провадження №2/523/407/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

представника позивача адвоката Туманова Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи без самостійних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Актив» про встановлення факту, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання право власності,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами в яких просить:

встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу між нею та ОСОБА_4 в період часу із 01.09.2010р. до 15.08.2023р. - по день його загибелі;

визнати майно: автомобіль марки FORD C-MAX, реєстраційний номер НОМЕР_1 (зареєстрований 23.07.2019 року), двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та майнові права за Договором БВ63212 ФК № Акв-МОЛ/ОД/Прим-рн/пи/с-4/кв4.2.14. від 20.03.2023 року, укладеним між ТОВ «Компанія з управління активами «Актив» та ОСОБА_4 , про придбання майнових прав на житлове приміщення № 2.4.14 загальною площею 25.50 м2, розташоване в АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 в об`єкті будівництва, об`єктом права спільної сумісної власності;

в порядку поділу спільної сумісної власності визнати за нею та ОСОБА_4 , відповідно, право власності по частині вказаного вище майна.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та ОСОБА_4 в період часу із 01.09.2010р. до 15.08.2023р. - по день його загибелі, спільно проживали однією сім`єю, мали стосунки, які притаманні подружжю. Позивач вказує, що їх тривалі стосунки ґрунтувалися на почуттях любові та взаємної поваги, незважаючи на значну різницю у віці, бо вона значно старша за свого чоловіка, однак на заваді їм це не стояло і вони, як повноцінна сім`я впродовж означеного періоду, всі свята проводили у колі рідних та друзів. Зазначила, що вона активно спілкувалася із батьками та родичами її чоловіка, спільно із чоловіком регулярно їздила до його батьків, де вони допомагали по господарству. Зауважила, що між ними була повна довіра у фінансових питаннях щодо витрат спільних коштів. Спірне майно куплене за спільні їхні кошти та вони в придбаній ними квартирі проживали спільно та користувалися придбаним за спліні кошти автомобілем. Для оточуючих вони були повноцінною сім`єю. Коли її чоловік загинув на фронті, її повідомили про його смерть, як дружину, бо він сам зазначив її у цьому статусі у відповідних військових документах. Оскільки після загибелі її чоловіка відкрилася спадщина, до її складу ввійшло, у тому числі, їх спільно набуте майно, право власності на яке оформлене на ім`я ОСОБА_4 , але їх частки є рівними, тому просить суд спірне майно поділити між ними, оскільки спадковим майном є лише частка, належна її чоловіку. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Відповідачі направили до суду відзив на позовні вимоги в якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивачкою не додані до справи докази, які б вказували на її проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Водночас надані з її боку докази на думку відповідачів є недостатніми та неналежними.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04.10.2023р., після усунення стороною позивача недоліків у встановлений судом строк, було відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.01.2024р. вжито заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно.

Ухвалою суду від 21.02.2024р. витребувані докази щодо актового запису про смерть ОСОБА_4 , відомостей щодо реєстрації автотранспортних засобів на ім`я ОСОБА_4 та відповідних відомостей стосовно вартості майнових прав ОСОБА_4 за Договором.

Ухвалою суду від 24.04.2024р. було закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи по суті за участю сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ІІІ. Позиції сторін.

В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Туманов Д.С. позовні вимоги підтримали, просять задовольнити.

Відповідачі в призначені судові засідання не з`явилися жодного разу без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Актив» не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Тобто і для «фактичного подружжя» повинні бути характерними усі ознаки сім`ї, передбачені 3 СК України, а саме: спільне проживання, спільний побут та наявність взаємних прав та обов`язків.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Саме лише встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу без вирішення питання виникнення, зміни або припинення юридичних наслідків чинним законодавством не передбачено.

Вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю позивачкою заявлена з певною правовою метою - визначення правового статусу нерухомого майна, набутого сторонами у період спільного проживання, як такого, що є спільним майном сторін.

Правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України.

Для визначення осіб такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц звернуто увагу на те, що відповідно до вимог статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно встановити як обсяг спільного нажитого майна і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільного побуту; взаємних прав та обов`язків (статті 3, 74 СК України).

При застосуванні статті 74 СК України важливо врахувати, щоб особи не перебували у будь-якому іншому шлюбі на цей час, а також що між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю.

Для визнання осіб такими, що проживають однією сім`єю, крім факту спільного проживання, важливі також: наявність спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування; участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) погодилася з тим, що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлена у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника.

У зазначеній постанова Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що у частині другій статті 328 ЦК України передбачено презумпцію правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, зокрема, якщо інше прямо не випливає із закону. Інше передбачене статтею 60 СК України, згідно з якою будь-яке майно, набуте за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічний висновок міститься у постанові ВС від 23.05.2024 у справі № 441/1811/20.

Фактичними обставинами справи, встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 7 від 21.03.2024р.

Допитана як свідок, ОСОБА_1 за її згодою повідомила, що ані вона, ані ОСОБА_4 у період часу із 01.09.2010р. до 15.08.2023р. у шлюбі з іншими особами не перебували. Попередній шлюб Позивача було розірвано судом 16.01.1998р. За вказаний період Позивач та ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

На підтвердження щодо спільного бюджету, Позивач надала докази використання нею банківської картки, відкритої на ім`я ОСОБА_4 , але якою користувалася саме Позивач, надавши банківські роздруківки руху коштів по вказаному банківському рахунку.

Чеки і квитанції, надані стороною Позивача свідчать про придбання необхідних речей та продуктів харчування для ОСОБА_4 , які Позивач завдяки послугам Нової пошти пересилала ОСОБА_4 на фронт.

Додані до позовної заяви такі письмові докази як: банківська виписка від 25.08.2023 про рух коштів між картками Позивача та загиблого ОСОБА_4 , копія договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_4 , копія витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.05.2019, копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 , копія розписки ОСОБА_5 від 14.05.2023 , що остання отримала кошти в сумі 30000 доларів США, копія договору купівлі продажу фінансових інструментів від 20.03.2021 року разом із першим рахунком (оригінал перебуває у позивача); ксерокопії квитанцій про сплату за договором купівлі продажу фінансових інструментів від 20.03.2021; копія технічного паспорту на легковий автомобіль ФОРД ДНЗ НОМЕР_1 , в оригіналах, які знаходяться саме у Позивача, що також засвідчує реальність сімейних відносин.

Допитані свідки, сусіди та друзі ОСОБА_4 . Підтвердили реальність сімейних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Деякі з них суду повідомили, що для них стало повною несподіванкою та обставина, що Позивач та ОСОБА_4 не перебували у шлюбі, оскільки їх обох вони розглядали виключно як сімейну пару і та частина сімейних стосунків, яка була відома на загал, жодних сумнівів у тому, що Позивач і ОСОБА_4 перебувають у шлюбі, у них не викликало. Зауважили, що всі сімейні свята, зустрічі з друзями, поїздки до батьків ОСОБА_4 завжди відбувалися за участю обох: ОСОБА_1 і ОСОБА_4 .

На підтвердження зустрічей із друзями, святкувань в колі родини ОСОБА_4 , сторона Позивача надала спільні фотографії за період із 01.09.2010р. до 15.08.2023р. Також суду для огляду було надано мобільний телефон ОСОБА_1 з перепискою з ОСОБА_4 .

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Належними та допустимими доказами спільного проживання є, зокрема, докази: ведення спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, інших доказів, які вказують на наявність між ними сталих відносин, притаманних сім`ї.

Натомість, заперечуючи факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю, сторона Відповідачів жодних аргументів стосовно вищезгаданих доводів позовної заяви та долучених до неї доказів не навела, обмежившись лише посиланням на недостатність та недоведеність доказів.

Відтак суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 надано достатньо доказів, які у їх сукупності (спільний бюджет; спільні фотографії за період з 2010 року по 2023 рік, показання, як свідка, самої позивачки, показання інших свідків, наявність у ОСОБА_1 оригіналів правовстановлюючих документів на придбане майно, інших оригіналів документів, які стосуються ОСОБА_4 ) підтверджують факт спільного її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 у період із 01.09.2010р. до дня загибелі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Велика Палата Верховного Суду погоджується з тим, що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника.

У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи (п.п. 40-44 постанови ВП ВС від 23.01.24 у справі № 523/14489/15).

Судом встановлено, що за період спільного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 за рахунок їх спільних коштів ними було придбане наступне майно.

Згідно договору купівлі-продажу від 14.05.2015р., укладеного між ОСОБА_6 , з одного боку, та ОСОБА_4 , з іншого боку, ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_4 , що підтверджується також розпискою на суму 30 000 доларів США;

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав вбачається, що власником квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2015.

У 2019 році ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було придбано автомобіль марки FORD C-MAX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який за даними Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, згідно Договору БВ63212 ФК № Акв-МОЛ/ОД/Прим-рн/пи/с-4/кв4.2.14. від 20.03.2023 року, укладеного між ТОВ «Компанія з управління активами «Актив» та ОСОБА_4 , придбано майнові права на житлове приміщення № 2.4.14 загальною площею 25.50 м2, розташоване в АДРЕСА_5 , 24, АДРЕСА_3 в об`єкті будівництва.

Як встановлено судом, зобов`язання за вказаним Договором повністю виконані та сплачена сума у розмірі 507974,06 гривень, що підтверджено ТОВ «Компанія з управління активами «Актив» у відповіді від 04.03.2024р. вих № 04/03/2024-1.

Наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України.

Як зазначалось вище, згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

У статті 60 СК України (яка міститься у главі 8 цього Кодексу) закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_1 надано достатньо доказів в обґрунтування позову в частині щодо придбання спірного майна, як такого, що має статус спільного сумісного майна, виходячи із принципу рівності часток, оскільки презумпція спільності права власності на набуте майно належними та допустимими доказами відповідачами не спростована, як співвласнику спірного майна, суд визнає за ОСОБА_1 право власності на половину майна, що є предметом спору за даним позовом.

Натомість одночасно ОСОБА_1 просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати право власності на другу половину спірного майна за померлим ОСОБА_4 .

Позов в цій частині задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом з тим цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18), від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), від 28 липня 2021 року у справі № 148/2418/15 (провадження № 61-5860св21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 759/10030/18 (провадження № 61-6096св20) викладено правовий висновок про те, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові ВС від 23.11.2022 у справі № 752/9653/20.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 12,13,76,141,200,206,259, 263-265,268 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання право власності - задовольнити частково.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступне майно:

- автомобіль марки FORD C-MAX, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 ;

- майнові права за Договором БВ63212 ФК №Акв-МОЛ/ОД/Прим-рн/пи/с-4/кв4.2.14. від 20.03.2023 року, укладеним між ТОВ «Компанія з управління активами «Актив» та ОСОБА_4 , про придбання майнових прав на житлове приміщення № 2.4.14 загальною площею 25.50 м2, розташоване в АДРЕСА_5 , 24, АДРЕСА_3 в об`єкті будівництва.

В порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ОСОБА_1 право власності на частини наступного майна:

- автомобіля марки FORD C-MAX, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- двокімнатної квартири АДРЕСА_4 ;

- майнових прав за Договором БВ63212 ФК №Акв-МОЛ/ОД/Прим-рн/пи/с-4/кв4.2.14. від 20.03.2023 року, укладеним між ТОВ «Компанія з управління активами «Актив» та ОСОБА_4 , про придбання майнових прав на житлове приміщення № 2.4.14 загальною площею 25.50 м2, розташоване в АДРЕСА_6 в об`єкті будівництва.

Визнати ОСОБА_1 , в порядку поділу спільної сумісної власності, пайовиком на частини житлового приміщення № НОМЕР_2 загальною площею приміщення 25.50 м2, житловою площею приміщення 17,60 м2; Секція 4; Поверх 2, розташоване за адресою: АДРЕСА_7 в об`єкті будівництва за Договором БВ63212 ФК №Акв-МОЛ/ОД/Прим-рн/пи/с-4/кв4.2.14. від 20.03.2023 року, укладеного між ТОВ «Компанія з управління активами «Актив» та ОСОБА_4 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Відомості про учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКПО: НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_8 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , РНКПО: НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_9 ;

ОСОБА_3 , РНКПО: НОМЕР_5 адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_9 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Повне рішення суду складено 19 березня 2025р.

Суддя