Справа № 309/990/25
Провадження № 2-о/309/72/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Орос Я.В.

за участю секретаря : Калинич Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Шкварко Валерія Іванівна заінтересовані особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Шкварко В.І. звернувся в суд з заявою про видачу обмежувального припису.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює на посаді інструктора з виробничого навчання водінню автотранспортних засобів в навчальному центрі «Квадро». ОСОБА_2 навчалася в центрі «Квадро» ще у вересні 2020 року. ОСОБА_1 було призначено інструктором з виробничого навчання водінню автотранспортних засобів ОСОБА_2 . Остання закінчила навчання в грудні 2020 року.

За час навчання ОСОБА_2 завжди проявляла ініціативу у спілкуванні з заявником. Такі ініціативи ОСОБА_1 почав ігнорувати та всіляко уникати спілкування, що призвело до його переслідувань з боку останньої. ОСОБА_2 постійно втручається в його життя.

Вона телефонувала та адресувала текстові смс-повідомлення, світлини заявника з власного номеру телефону, а також використовуючи різні номери телефонів заявнику, його дружині, дочці, родичам, друзям та знайомим, а також учням та їх родичам. ОСОБА_2 постійно здійснює фото і відеофіксацію заявника, а також його разом з учнями і викладає ці відео та світлини в мережі інтернет без дозволу заявника та інших осіб. Неодноразово вчиняла і інші протиправні дії відносно заявника, проникала у автомобіль, викрадала ключі та інші речі такі як персональні дані його та учнів, грошові кошти.

Враховуючи, що ОСОБА_2 почала проявляти агресію відносно ОСОБА_1 та його рідних, останній вимушений був звертатися до різних органів влади задля свого захисту та своїх рідних, а саме до Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, Хустського районного суду Закарпатської області.

17 червня 2024 року Хустський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Довжанин М.М. ухвалив заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково. А саме: Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 . Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на неї наступні обов`язки: - заборонити наближатися на відстань ближче ніж 500 метрів до місця проживання (перебування), ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; - заборонити особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним; - заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Встановити строк дії обмежувального припису шість місяців.

ОСОБА_2 порушила заборони у зв`язку з чим відносно неї було порушено кримінальні провадження. З цього часу ОСОБА_1 та його родина почали жити без постійного стресу. В інтернет просторі, в соцмережах, не публікувались світлини та інформація, що дискредитують ОСОБА_1 і його рідних та знайомих. Закінчились і постійні дзвінки та смс-повідмлення як з особистого номеру телефону ОСОБА_2 так і третіх осіб.

Таке, здавалося б звичайне для людей життя, у ОСОБА_1 тривало до закінчення дії обмежувального припису. Разом з тим одночасно з закінчення строку дії обмежувального припису ОСОБА_2 почали помічати поблизу місця розташування ОСОБА_1 , яка фотографувала чи знімала відео ОСОБА_1 з учнями. Також невідомі особи для ОСОБА_1 почали публікувати дописи в соцмережах. Зважаючи на строки та характер дописів ОСОБА_1 має припущення, що в такий спосіб ОСОБА_2 вчиняє на нього тиск, що порушує його звичайний ритм життя та призводить до погіршення самопочуття як його так і його близьких. Окрім цього, 27 грудня 2024 року ОСОБА_2 в присутності сторонніх осіб ображала та принижувала ОСОБА_1 у зв`язку з чим останній вимушений був викликати працівників поліції та подав заяву про злочин. Така поведінка і дії ОСОБА_2 переходять будь-які допустимі рамки поведінки, що позначається не лише на заявнику, але і на його оточенні. Дії ОСОБА_2 грубо порушують конституційні права ОСОБА_1 .

У своїй заяві ОСОБА_1 просив суд видати обмежувальний припис стосовно громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 . Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на неї наступні обов`язки: заборонити наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 та місця роботи ОСОБА_1 за адресою: - АДРЕСА_3 , парковка біля супермаркету «Алма». Заборонити особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним. Заборонити публікувати інформацію стосовно ОСОБА_1 в будь - яких суцмережах особисто чи через третіх осіб. Вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Встановити строк дії обмежувального припису, що стосується заборон та обмежень терміном на 6 (шість) місяців, який рахувати з дня ухвалення рішення суду.

В судове засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник адвокат Шкварко В.І, не з`явилися надіславши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник адвокат Гринюк Г.В. не з`явилися. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутність ОСОБА_2 та відсутність її адвоката Гринюк Г.В. При прийнятті рішення просять взяти до уваги письмові пояснення у справі.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначила , що заявник вважає підставою для обмеження її в правах є те що нібито вона фотографує його з його ученицями біля ТЦ "Алма" в м.Хуст та викладає фото та текстові повідомлення, які принижують та ганьблять його репутацію в мережу інтернет, а також наче 27 грудня 2024 року в присутності сторонніх осіб ображала та принижувала його і він змушений був звернутися з заявою до Хустського РУП.

З цього приводу хоче пояснити , що між нею та заявником вже більше двох років існують неприязні стосунки по тій причині, що в свій час він був її інструктором по водінню автомобіля, в силу відносин, що склались між нами вона завагітніла та народила дитину , сина батьком якого являється ОСОБА_1 .

Саме по цій причині вони декілька раз зустрічалися щоб обговорити питання визнання ним батьківства сина, однак в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 заперечував своє батьківство, (а вона впевнена що батьком дитини є саме він ) вона звернулася до суду з позовом про визнання батьківства та призначення генетично-молекулярної експертизи. Судом призначено експертизу та експертною установою тричі призначався термін для відібрання зразків. Вона тричі з річною дитиною з`являлася до експертної установи та через неявки ОСОБА_1 , тобто його ухилення від виконання ухвали суду експертиза на протязі двох років не проведена.

В кінці червня - початок липня точно дату не пригадує ОСОБА_1 , зателефонував їй та запропонував зустрітися біля ТЦ "Алма" з метою вирішити в добровільному порядку питання її цивільного позову.

Саме тоді діяв стосовно неї обмежувальний припис і коли вони стали з ним говорити вона помітила, що він її фотографує . В неї також була включена відеозйомка так як її цікавило записати суть їх розмови де ОСОБА_1 пропонував виплатити їй за рік аліменти на дитину в обмін на відізвання позову.

Після цього за заявою ОСОБА_1 порушено два кримінальні провадження за ст. 390- 1 та направлені до суду де він подав як доказ фото цього автомобіля разом з ученицею, стверджуючи, що це фото зробила саме вона.

Крім вищевказаної зустрічі ініціатором якої був сам ОСОБА_1 вона ніколи з ним не зустрічалася, не проводила фотозйомку тим більше не виставляла це в мережі інтернет.

Вона проживає в смт. Вишково, має на утриманні четверо малолітніх дітей, працює і в неї фізично немає часу чи бажання збирати інформацію про людину , яка відмовляється від свого сина, а тим більше поширювати інформацію про це. Просить відмовити у видачі обмежувального припису за відсутності події правопорушення..

Вивчивши та дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного .

Згідно із ч. 1 ст.4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Згідно з ч.2 ст. 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема: домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону); економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону) кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону); обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону); особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону); психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 Закону); фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч. 1 ст. 3 Закону).

Згідно п. 3, 6, 7, 8 ч.1, ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд констатує, що заявником до суду не подано жодного доказу , який би підтверджував факти психологічного чи фізичного насильства щодо заявника з боку заінтересованої особи, про які він вказує у своїй заяві, а також, що заінтересована особа перебувала чи перебуває у будь-яких сімейних відносинах з ним.

Суд зазначає, що рішення про задоволення заяви або позову може бути прийняте лише за умови його правомірності, обґрунтованості та доведеності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Рішення суду повинно ґрунтуватись на доказах, досліджених при розгляді справи, а не на припущеннях, які на думку осіб, що беруть участь у справі доводять пред`явлені вимоги

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає , що в задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Шкварко В.І. слід відмовити саме у зв`язку з недоведеністю в суді заявлених вимог, оскільки ними не подано та не доведено належними та допустимими доказами факт домашнього насильства, чи насильства за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків» з боку заінтересованої особи.

Відповідно до ч.3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 265, 268, 293-294, 350-5, 350-6 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Шкварко Валерія Іванівна заінтересовані особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27 березня 2025 р.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.