Справа № 645/1767/25
Провадження № 2-о/645/61/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Ульяніч І.В., при секретарі Циганок В.М., учасники справи: заявник ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 , зацікавлена особи ОСОБА_3 (не з`явився),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_3 , наближатися на відстань меншу ніж 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_3 , вести листування, телефонні переговори, або контактувати через інші засоби зв`язку, через третіх осіб чи особисто з ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням від 03.02.2025 року Зачепилівського районного суду Харківської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. ОСОБА_1 є власником частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . За цією адресою ОСОБА_1 проживає разом зі своїм малолітнім сином. Під час спільного проживання заявниці з ОСОБА_3 , останній постійно підіймав руку на неї, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав тілесних ушкоджень, внаслідок чого ОСОБА_1 неодноразово (більше 10-ти) разів викликала поліцію, що фіксувала вказані обставини. Постійні побиття з боку ОСОБА_3 , постійний психологічний тиск, стали підставою розриву сімейних відносин, втім ОСОБА_3 продовжує свою агресивне, зазвичай вчинене у стані алкогольного сп`яніння, фізичне та психологічне насилля відносно ОСОБА_1 . ОСОБА_3 неодноразово притягався до відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, що підтверджується відповідними довідками із поліції. Працівниками поліції неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо ОСОБА_3 , однак, вони не мали жодного результату. ОСОБА_3 постійно приходить за адресою проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 та продовжує свої насильницькі дії. Незважаючи на те, що шлюб між ними розірвано, останній продовжує свої насильницькі дії, рішення суду, штрафи за вчинення домашнього насилля його зовсім не зупиняють. Насильницькі дії відбуваються на очах спільного сина, якому усього 7 років. Останньою краплею, яка змусила Заявницю звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стали такі обставини. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько Заявниці - ОСОБА_5 .. А ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір Заявниці - ОСОБА_6 . Тобто, менше ніж за тиждень Заявниця стала сиротою. У цей час їй, як ніколи, потрібна була підтримка близьких та рідних. Натомість, її колишній чоловік - ОСОБА_3 10.03.2025 року прийшов до Заявниці за місцем її проживання та замість того, щоб підтримати її - знову побив. Відомості про вищезазначений факт внесено до ЄДРСР за № 0000122, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст. 125 КК України, заявником була сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_7 .. Усі вищезазначені дії свідчать про небажання ОСОБА_3 облишити в спокої ОСОБА_1 .. Постійні виклики поліції - стали уже звичкою, яка ніяк не діє на кривдника. Профілактичні бесіди, протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насилля на ОСОБА_3 також не діють. Після таких бесід і протоколів він приходить знову за місцем проживання ОСОБА_1 і знову вчиняє насилля (фізичне і психологічне).

Ухвалою суду від 20.03.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника - адвокат Карасава О.П., заяву підтримали у повному обсязі, просили задовільнити. Заявник пояснила суду, що з ОСОБА_3 перебувала у шлюбі, мають малолітню дитину. ОСОБА_3 неодноразово вчиняв насильство психологічного та фізичного характеру, ображає нецензурною лайкою та б`є, за що притягався до адміністративної відповідальності, більше 20 разів нею викликалась поліція. Фактично вони не мешкають однією сім`єю з грудня 2024 року, розлучились в лютому 2025 року. Частина будинку, де вона проживає із сином, належить тільки їй, ОСОБА_3 зареєстрований в Харківській області, але в м. Харкові орендує житло. У ОСОБА_3 ключів від будинку по АДРЕСА_2 не має, але він проникає на територію будинку через паркан, а потім в будинку розбиває вікна або їх відкриває. Кожна поява Литвина І.С. закінчується викликом поліції, навіть після похорон батька, ОСОБА_3 побив її та її матір.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Беручи до уваги необхідність дотримання строку, протягом якого може бути розглянута дана справа (72 години), суд вважає за необхідне провести розгляд справи у відсутність заінтересованої особи.

Свідок ОСОБА_7 , в судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою заявниці ОСОБА_1 , ОСОБА_3 є колишнім чоловіком її сестри ОСОБА_1 .. ОСОБА_3 проникає до будинку перелізає через паркан, а потім розбиває вікна, або відкриває. Свідок багато разів викликала поліції, через протиправні дії ОСОБА_3 відносно її сестри. В літку ОСОБА_3 відрізав ножем сестрі волосся, постійно її гнобить, погрожує розправою. На похороні батька побив сестру та мати. Кожна поява ОСОБА_3 закінчується бійкою та сваркою.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві про встановлення обмежувального припису, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , є власником 60/100 житлового будинку АДРЕСА_2 , де фактично проживає, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.06.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Поляком Д.В.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.03.2024 року.

Заочним рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 03.02.2025 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення набрало законної сили 05.03.2025 року.

Як вбачається з довідок сектору превенції ВП №2 ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області, ОСОБА_1 неодноразово зверталась до ВП №2 ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області з заявами щодо вчинення відносно неї ОСОБА_3 домашнього насильства, а саме: 09.09.2024 р., 14.10.2024 р., 15.10.2024 р., 17.11.2024 р. та 20.01.2025 року.

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.02.2024 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, за вчинення відносно ОСОБА_1 адміністративного правопорушення - домашнього насилля, а саме: 28.01.2024 року близько 18:10 год., ОСОБА_3 за місцям свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив насильство в сім`ї відносно дружини ОСОБА_1 , а саме: виражався нецензурною лайкою та погрожував розправою. Внаслідок чого, ОСОБА_1 та дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю.

Заявниця зазначає в заяві, що ОСОБА_3 періодично вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно заявниці, що виражається у погрозах застосування фізичного насилля, фізичному насиллі, висловлюваннях нецензурною лайкою, погрозах.

11.03.2025 року за заявою ОСОБА_7 , внесені відомості до ЄДРСР за № 0000122, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст. 125 КК України, за спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень 10.03.2025 року.

Проте ОСОБА_3 продовжує поводити себе зухвало та агресивно, всіляко ображаючи заявницю, застосовуючи до неї фізичне насильство та умисні дії психологічного характеру. За твердженням заявниці, вона не може допустити щоб вона та члени її родини були об`єктом психологічного та фізичного насильства з боку ОСОБА_3 .

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні.

07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних доказів заінтересованою особою подано не було.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Зі змісту статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті.

Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.

Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Надаючи оцінку ризикам, на які посилалися заявниця, суд приймає до уваги доводи заявниці, яка посилаючись на докази, підтвердила факти неодноразових конфліктів між сторонами, а тому пояснення заявника можна сприйняти за об`єктивно вільні та неупереджені.

Таким чином, на підставі наданих заявником належних та допустимих доказів, судом було встановлено обставини вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 з боку ОСОБА_3 .

При цьому, суд приймає до уваги, що з ОСОБА_3 неодноразово проводились профілактичні бесіди працівниками поліції та складались відносно нього протоколи про вчинення адміністративних правопорушень за ч. 2, 3 ст. 173-2 КУпАП та ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, суд вважає, що в ході розгляду даної заяви знайшли своє підтвердження факти вчинення ОСОБА_3 психологічного та фізичного насильства відносно заявниці, та зважаючи на неодноразовість вчинення таких дій, які свідчать про те, що вчинення ОСОБА_3 психологічного насильства щодо заявниці має місце тривалий час, суд вважає, що існують і надалі ризики можливого продовження таких дій з боку ОСОБА_3 .

З огляду на наведене та з урахуванням наданих заявницею доказів, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо заявниці, тому з метою забезпечення дієвого та ефективного захисту інтересів ОСОБА_1 , доцільно встановити відносно ОСОБА_3 обмежувальний припис строком на шість місяців.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись статтями 4, 6, 10, 18, 258-259, 263-265, 273, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наближатися на відстань меншу ніж 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вести листування, телефонні переговори, або контактувати через інші засоби зв`язку, через третіх осіб чи особисто з ОСОБА_1 .

Встановити строк дії обмежувального припису - 6 (шість ) місяців.

Строк дії обмежувального припису рахувати з дня ухвалення рішення.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Копію рішення направити до ВП №2 ХРУП №2 ГУНП у Харківській області для взяття ОСОБА_3 на профілактичний облік, та до Адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Зацікавлена особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 24.03.2025 року.

Головуючий суддя - І.В.Ульяніч