КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/6799/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лушкіна Миколи Юрійовича на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 06 січня 2025 року в складі судді Петрова Д. В.,

встановив:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 06 січня 2025 року відмовлено у видачі судового наказу на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

08.01.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Лушкін М. Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 06 січня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки здійснюючи перевірку місцезнаходження боржника, запит щодо місця реєстрації ОСОБА_3 направлено до електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», тоді як заявником вказано місце реєстрації останньої: АДРЕСА_1 .

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не скористалась.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що встановити зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 не вбачається можливим.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Отже, реалізація права особи на судовий захист здійснюється в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до положень статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Таким чином, наказне провадження - це спрощений вид цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про стягнення з боржника грошових коштів і витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Спрощена правова процедура по видачі судового наказу обумовлена правовою природою вимог, що підлягають захисту шляхом видачі судового наказу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (стаття 162 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 28 ЦПК України встановлено правила підсудності справ за вибором позивача.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Частиною 9 статтею 165 ЦПК України перебачено, що у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

З матеріалів справи встановлено, що в заяві про видачу судового наказу заявником зазначено місце реєстрації ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

27.12.2024 судом першої інстанції сформовано запит до електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання якої: АДРЕСА_2 .

Згідно з інформації щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 від 02.01.2025 в ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва» такої людини не знайдено.

З огляду на викладене, оскільки при зверненні із заявою про видачу судового наказу заявником було зазначено місце реєстрації ОСОБА_3 в м. Слов`янськ, Донецької обл., суд першої інстанції мав звернутися до належного органу реєстрації місця перебування та місця проживання боржника.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лушкіна Миколи Юрійовича задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 06 січня 2025 року скасувати.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини направити до Подільського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук