Справа №717/3260/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.

за участі секретаря: Тихоненко І.В.

розглянув в залі суду селища Кельменці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальності товариства з обмеженою відповідальності «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача Памірський Максим Анатолійович подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором №488796-КС-001 про надання кредиту від 04.02.2024 року, що становить 26 058 гривень 22 копійки, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 6 000 гривень, суми прострочених платежів по процентах 19 158 гривень 22 копійки, суми прострочених платежів за комісією 900 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» сплачений судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок.

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідачки ОСОБА_2 подав до суду відзив у якому відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивач не надав доказів ознайомлення відповідача із умовами договору і його підписання. Договір надрукований дрібним шрифтом. Позивач не надав доказів, що одноразовий ідентифікатор був використаний саме відповідачкою, а не третіми особами, не надав доказів, що підтверджують ідентифікацію відповідачки при укладені договору. Позивач не надав оригінал електронного документу. Представник відповідачки зазначив, що позивач не надав доказів реального зарахування коштів позивача на рахунок відповідачки. Представник відповідачки вважає, що позивач не надав детального розрахунку заборгованості. Позивач не надав доказів, що відповідачці було надано вичерпну інформацію про умови кредиту в письмовій формі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Судом встановлено, що 04 лютого 2024 року ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 уклали договір про надання кредиту №488796-КС-001. Сторони домовились, що сума кредиту становить 6000 гривень. Дата повернення кредиту 21 липня 2024 року. Комісія за надання кредиту 900 гривень, стандартна процентна ставка за кредитом 2% в день, знижена процентна ставка за кредитом 1,15013387% в день. Згідно до п.2.1 у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п.3.2.3 та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються згідно до зниженої процентної ставки. Згідно з п.3.2.3. договору сторонами було погоджено також графік платежів, згідно до якого відповідачка повинна була 18 лютого, 03,17,та 31 березня, 14 та 28 лютого, 12 та 26 травня 09 та 26 червня , 07 та 21 липня сплатити по 1300 гривень в рахунок сплати процентів за користування кредитом, основної суми та комісії за надання кредиту.

ТзОВ «БІЗНЕС БОЗИКА» перерахувало кредитні кошти на рахунок позичальника ОСОБА_1 04 лютого 2024 року, платежем на суму 6000 гривень, що підтверджується листом АТ «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» від 24 лютого 2025 року №20.1.0.0.0/7-250214/64985-БТ.

Договір підписаний відповідачкою електронним одноразовим ідентифікатором. Вказані обставини стверджуються копією договору про надання кредиту №488796-КС-001.

Таким чином, сторони 04 лютого 2024 року уклади договір про надання кредиту в електронній формі, що відповідає положенням Закону України „Про електронну комерцію?, який підписаний відповідачкою шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Частиною 1 ст. 207 ЦК України, встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Суд вважає, що домовленістю сторін було погоджено використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання договору.

У статті 3 Закону України „Про електронну комерцію зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 ЗУ „Про електронну комерцію).

Стаття 12 Закону України „Про електронну комерцію визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України „Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку ви отримуєте за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно ст.ст.1046,1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1ст.1048,ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобов`язань за цим договором, порушила свої зобов`язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором.

Суд вважає безпідставним посилання представника відповідачки на те, що ОСОБА_1 не була ознайомлена із умовами договору і не підписувала договір. Зокрема із дослідженої судом копії договору №488796-КС-001 про надання кредиту від 04 лютого 2024 року вбачається, що він підписаний відповідачкою. У пункті 7.4.4 зазначено, що позичальник ознайомлений із договором, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись. Суд вважає, що позивачем доведено, що одноразовий ідентифікатор був використаний саме відповідачкою, а не третіми особами, при цьому суд враховує, що кошти за договором були отримані саме відповідачкою ОСОБА_1 .

Суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на ту обставину, що позивачем не було надано оригінал електронного документа. Зокрема згідно до ч.1 ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі.

Згідно до ч.2 ст. 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Суд звертає увагу, що позовну заяву з додатками було подано до суду через систему електронний суд. Таким чином, до суду було подано електронну копію договору №488796-КС-001 про надання кредиту укладеного між позивачем та відповідачкою, яка підписана електронним цифровим підписом представника позивача, що відповідає вимогам ч.2 ст. 100 ЦПК України.

Суд вважає безпідставним посилання представника відповідачки на ту обставину, що позивач не надав доказів реального зарахування коштів позивача на рахунок відповідачки. Зокрема, за клопотанням позивача судом було витребувано у акціонерного товариства „ПРИВАТБАНК довідку про відкриття банківського рахунку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та видачу їй банківської картки № НОМЕР_2 , а також довідку про зарахування на рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в період з 04 лютого 2024 року коштів в сумі 6000 гривень від товариства з обмеженою відповідальності «БІЗНЕС ПОЗИКА».

Посилання представника відповідачки на те, що позивач не надав детального розрахунку заборгованості спростовуються розрахунком заборгованості , який доданий до позовної заяви.

Посилання представника відповідачки на те, що відповідачці було надано вичерпну інформацію про умови кредиту в письмовій формі, спростовуються копією паспорта споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою.

Згідно до ч.5 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Згідно до ч.4 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою:

ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де

ДПС - денна процентна ставка;

ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;

ЗРК - загальний розмір кредиту;

t - строк кредитування у днях.

Згідно до п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», положення ч. 5 ст. 8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України" Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Так протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати2,5 %, протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що був прийнятий 22.11.2023 року та набрав чинності 24.12.2023 року.

Таким чином, до 21 квітня 2024 року включно максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, а до 19 серпня 2024 року включно максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5 %.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач протиправно нарахував відсотки за користування кредитом в період з 22 квітня 2024 року в розмірі 2% за один день.

В врахуванням вимог п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», розмір процентів за період з 22 квітня по 21 липня 2024 року складає 8190 гривень , згідно наступного розрахунку 6000 гривень х 1,5% (максимальний розмір денної процентної ставки) х 91 день = 8190 гривень.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовну заяву ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково і з відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 24245 гривень 61 копійка , яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 6000 гривень, заборгованості по комісії в сумі 900 гривень, заборгованості по процентах за період по 21 липня 2024 року в сумі 17345 гривень 61 копійка.

Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2272 гривень 50 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв`язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.

Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41084239, яке розташоване в м. Київ, Бульвар Лесі Українки, будинок 26 офіс 411, до ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» 24245 (двадцять чотири тисячі двісті сорок п`ять) гривень 61 (шістдесят одну) копійку заборгованості за кредитним договором та 2272 (дві тисячі двісті сімдесят дві) гривні 50 (п`ятдесят) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27 березня 2025 року.

Суддя: