Провадження № 2/686/1437/25
УХВАЛА

20 березня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Дем`янова Ю.М.,

за участі секретаря судового засідання Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Стислий виклад позицій учасників справи.

07.10.2024 до суду надійшла позовна заява від АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування поданого позову АТ «Універсал Банк» зазначено про те, що 04.09.2019 відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вказаних документів у спеціальному мобільному додатку та зобов`язався їх виконувати.

Позивач стверджує, що свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту у розмірі 44200 грн.

Позичальник на виконання умов договору зобов`язався щомісячно сплачувати мінімальний платіж у розмірі та термін, встановлений Договором.

Проте, у зв`язку із порушенням умов договору про надання банківських послуг від 04.09.2019 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість, що станом на 26.05.2024 складає 136922,99 грн, із яких із 136922,99 грн. загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), яку позивач просить стягнути з відповідача одночасно із понесеними судовими витратами.

Представник позивача АТ «Універсал Банк» у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив суд розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримав, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 10.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 12.11.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті позовних вимог.

Судове засідання, яке відбулось 11.12.2024, за клопотанням відповідача відкладено з метою надання можливості ОСОБА_1 ознайомитись із матеріалами цивільної справи та сформувати свою позицію.

Судове засідання, яке відбулось 17.01.2025, за клопотанням відповідача було відкладено з метою надання можливості ОСОБА_1 врегулювати спір із АТ «Універсал Банк» мирним шляхом.

Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись.

У визначену дату та час судового засідання, яке відбулось20.03.2025, сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів.

Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що monоbank це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monоbank. На даних платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. При цьому, банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень.

Встановлення ділових відносин з клієнтом відбувається дистанційно шляхом відеоверифікації працівником банку дистанційно; ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через бюро кредитних історій, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом.

Пройшовши реєстрацію та надавши необхідні документи відповідач ОСОБА_1 04.09.2019 підписав Анкету-заяву клієнта до Договору про надання банківських послуг monobank шляхом застосування цифрового власноручного підпису.

З положень анкети-заяви вбачається, що відповідач просив відкрити йому поточний рахунок на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови (п. 2 Анкети-заяви).

Згідно з п. 3 Анкети-заяви відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, а також погодився, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.

Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку, з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6 Анкети-заяви).

Згідно з п. 11 Анкети-заяви усе листування щодо цього договору ОСОБА_1 просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

До анкети-заяви банком було долучено витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank», а також паспорт споживчого кредиту «Чорної картки monobank», кредитний ліміт залежить від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному додатку, зі сплатою пільгової відсоткової ставки 0,00001% річних, базовою відсотковою ставкою 3,1% на місяць, що нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості, зі збільшеною відсотковою ставкою 6,2% на місяць за карткою на суму загальної заборгованості, що нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості, на умовах платності і зворотності з встановленим кредитним лімітом під проценти за користування. Розмір щомісячного обов`язкового платежу складає 4% від заборгованості, але не менше 100 грн. і не більше залишку заборгованості.

До матеріалів справи позивачем долученого розрахунок заборгованості за договором № б/н від 04.09.2019, укладеним між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , згідно якого заборгованість останнього за вказаним договором станом на 26.05.2024 складає 136922,99 грн, із яких із 136922,99 грн загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем АТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).

Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 04.09.2019 шляхом підписання анкети-заяви між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг.

За умовами вказаного договору позичальник отримує доступ до встановленого кредитного ліміту та зобов`язується погашати утворену заборгованість відповідно до погоджених умов договору.

На підтвердження отримання відповідачем доступу до кредитних коштів та користування ними у період з 05.09.2019 по 26.05.2024 позивачем до матеріалів долучено розрахунок заборгованості за договором № б/н від 04.09.2019, який є відображенням руху коштів по рахунку відповідача в АТ «Універсал Банк».

Згідно вказаного розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 04.09.2019 склала 136922,99 грн.

У судовому засіданні, що відбулось 17.01.2025 відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що отримував у користування грошові кошти за кредитним договором від 04.09.2019 із АТ «Універсал Банк». Разом з тим, не погодився щодо нарахованої суми заборгованості, зазначивши, що частково погашав заборгованість, що банком враховано не було. Просив відкласти розгляд справи для можливого мирного врегулювання спору. Вказав на те, що на даний час тривають перемовини між ним та банком щодо часткового списання існуючої заборгованості та повної оплати залишку у строк до 28.02.2025. У такий спосіб відповідач фактично визнав факт отримання кредитних коштів у користування, однак не погодився із розміром існуючої заборгованості.

Надаючи оцінку доказам у справі, що розглядається, суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Розрахунок заборгованості по Договору про надання банківських послуг № б/н від 04.09.2019, наданий позивачем, відповідає вимогам до первинних документів, що підтверджують наявність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк».

Вказаний розрахунок заборгованості є офіційним документом, що виготовляється уповноваженим працівником Банку у ліцензованому програмному забезпеченні, у якому вбачаються усі наявні на рахунку Клієнта кошти та фіксується їх розподіл на погашення заборгованості.

Наданий розрахунок підтверджує утворення заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових зазначеної заборгованості за кредитом.

Вказана позиція прослідковується у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.12.2020 р. по справі № 278/2177/15-ц, а саме вказується на те, що наданий банком розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України.

Отже, розрахунок заборгованості є актуальним, а також належним доказом що підтверджує наявність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк».

Тому, вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору від 04.09.2019 та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежне виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, наявність порушеного права позивача.

Разом з тим, щодо суми утвореної заборгованості суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».

При цьому, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

Як вбачається із долученого банком розрахунку по кредитному договору від 04.09.2019, позивачем відповідачу нараховано відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом, а саме 897,50 грн 31.10.2019, 474,75 грн 30.11.2019, 482,87 грн 31.12.2019, 474,66 грн 31.01.2020, 437,45 грн 29.02.2020, 459,77 грн 31.03.2020, 461,40 грн 30.04.2020, 459,43 грн 31.05.2020, 623,54 грн 30.06.2020, 1335,10 грн 31.07.2020, 1524,38 грн 31.08.2020, 192,72 грн 30.09.2020, 1606,73 грн 31.10.2020, 1611,27 грн 30.11.2020, 1728,08 грн 31.12.2020, 1792,00 грн 31.01.2021, 1668,51 грн 28.02.2021, 1900,32 грн 31.03.2021, 1890,18 грн 30.04.2021, 2002,80 грн 31.05.2021, 1993,53 грн 30.06.2021, 2106,46 грн 31.07.2021, 2152,39 грн 01.09.2021, 2124,05 грн 30.09.2021, 2233,29 грн 31.10.2021, 2201,56 грн 30.11.2021, 2309,93 грн 31.12.2021, 2345,74 грн 31.01.2022, 2168,93 грн 28.02.2022, 2589,34 грн 31.03.2022, 1385,95 грн 30.04.2022, 1512,98 грн 31.05.2022, 2984,03 грн 30.06.2022, 3279,34 грн 31.07.2022, 3447,71 грн 31.08.2022, 3488,16 грн 30.09.2022.

Суд зауважує, що вказані суми відсотків, згідно наданого банком розрахунку, сплачені відповідачем наступного дня після їх нарахування. Разом з тим, як вбачається із розрахунку, сума заборгованості відповідача перед позивачем не зменшувалась на суму сплачених відсотків.

Водночас, у справі, що розглядається в анкеті-заяві від 04.09.2019 ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до умов договору, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена.

Із наданих позивачем доказів тільки анкета-заява від 04.09.2019 містить підпис відповідача.

Водночас, вказана анкета-заява не містить відповідних істотних умов кредитного договору, в указаній заяві відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, зазначення суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом та інших істотних умов.

Дослідивши положення підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви від 04.09.2019 суд зауважує, що процента ставка у вказаній заяві не зазначена, а належного підтвердження, що відповідачем погоджено сплату ним відсотків за кредитним договором та їх розмір позивачем суду не надано. При цьому, суд звертає увагу, що в позовних вимогам позивачем заявлено до стягнення лише заборгованість за тілом кредиту, вимога про стягнення заборгованості по відсоткам у поданому АТ «Універсал Банк» відсутня.

Таким чином, позивач АТ «Універсал Банк» не довів належними та допустимими доказами підписання відповідачем Умов і правил, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису, посилань на докази про узгодження умов надання коштів матеріали справи не містять.

При цьому, суд зауважує, що вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк у поданій позовній заяві не пред`явив.

Відтак, оскільки в анкеті-заяві від 04.09.2019 строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то банк-позивач неправомірно та безпідставно списав внесені на погашення боржником кошти в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та суд вважає за потрібне зарахувати ці кошти на погашення тіла кредиту, зменшивши суму заборгованості за тілом кредиту (136922,99 грн) за рахунок протиправно списаних банком відсотків (60346,87 грн), тобто з 136922,99 грн до 76576,12 грн.

При цьому, суд бере до уваги, що вказана сума відсоткових платежів, як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості, зарахована банком із суми погашення за наданим кредитом.

Так, на погашення суми за наданим кредитом відповідачем за період з 30.10.2019 (дата першого платежу) по 27.01.2022 (дата останнього платежу) сплачено в загальному розмірі 95318,68 грн, з яких, як вже було зазначено судом вище, 60346,87 грн зараховано банком в рахунок сплачених відсотків. Разом з тим, як і у випадку із нарахованими та сплаченими відповідачем відсотками, загальна сума погашення за кредитом не врахована банком при визначені суми залишку поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Відповідно, сума заборгованості відповідача перед позивачем не зменшувалась на суму сплачених ОСОБА_1 платежів за кредитом, що без врахування суми сплачених відсотків становить 34971,81 грн.

Відтак, враховуючи загальну суму сплачених відповідачем платежів на погашення суми утвореної заборгованості за кредитним договором від 04.09.2019, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає до сплати сума залишкової непогашеної заборгованості, що складає 41604,31 грн, тобто 136922,99 грн (нарахована позивачем сума заборгованості) - 95318,68 грн (сплачена відповідачем сума заборгованості).

Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із ОСОБА_1 , а саме доведено факт надання позичальнику кредитних коштів за вказаним кредитним договором та утворення заборгованості у нього перед кредиторам, але не доведено правомірність списання відсотків із останнього та не враховано суму погашеної заборгованості у загальній сумі боргу, а тому поданий позов слід задовольнити частково.

Розподіл судових витрат у справі.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви до суду АТ «Універсал Банк» сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Оскільки позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 задоволено частково, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 920,06 грн (41604,31*3028,00/136922,99).

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст. ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () заборгованість у сумі 41604,31 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () судовий збір у сумі 920,06 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», , адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 20.03.2025.

Суддя Юрій ДЕМ`ЯНОВ