Справа № 309/113/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 березня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в особі філії «Хустське лісове дослідне господарство» на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Довжанин М.М., в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та стягнення моральної шкоди

встановив:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу №284 від 05.10.2023 року директора філії «Хустське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» йому, як помічнику лісничого Горінчівського лісництва оголошено догану за недотримання Кодексу етики філії «Хустське ЛДГ» і Правил внутрішньо трудового розпорядку.

Вважає вказаний наказ незаконним та прийнятим з порушенням ст.149 КЗпП України, оскільки, відповідачем не було повідомлено його про проведення перевірки відносно нього, не вжито заходів для отримання письмових чи усних пояснень по суті, не повідомлено про результати перевірки, не надано для ознайомлення матеріали перевірки, не оголошено й не повідомлено 05.10.2023 про винесення наказу, а надано копію наказу лише 12.10.2023.

Під час ознайомлення зі змістом наказу 12.10.2023 виявилося, що фактично матеріалів перевірки немає, крім доповідної записки головного інженера ОСОБА_2 , який є зацікавленою стороною, оскільки постійно провокує сварки, а також фіктивного наказу про відмову позивача від отримання вказаного наказу про накладення дисциплінарного стягнення. В оскаржуваному наказі в порушення положень ст.147-1 та ст.149 КзпП України не зазначено посилання ні на норми КЗпП України, ні на інші законодавчі акти, на підставі яких прийнято наказ.

Позивач вказує, що наведені в наказі обставини не відповідають дійсності, є спотвореними. Ніяких образ з боку позивача, ні відносно головного інженера, ні відносно інших працівників не було, як і не було допущено «зриву виробничої наради та зниження ефективності і якості роботи виробничого відділу». Зазначене стверджується, зокрема, постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 19.10.2023 ухваленої в справі №309/4868/23, про закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП, за відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Вважає, що зазначені адміністративні матеріали (справа №309/4868/23) та постанова Хустського районного суду від 19.10.2023 стосуються тих же обставин, що й оскаржуваний наказ №282 від 05.10.2023. Щоб залякати позивача, головний інженер ОСОБА_2 , викликав працівників поліції, які склали вказаний протокол та сфальсифікували письмові пояснення. Після направлення вказаного протоколу про адміністративне правопорушення до суду для розгляду по суті, директором філії винесено незаконний наказ про накладення на позивача адміністративного стягнення, що стосується обставин, які мали місце 03.10.2024 року.

Вказував, що причиною події, яка мала місце 03.10.2023 було те, що впродовж кількох місяців, з вини керівництва, позивачу не виплачувалася заробітна плата, і він фактично був залишений без засобі для існування, у зв`язку з чим був змушений звертатися з письмовими заявами в різні контролюючі органи для вжиття заходів щодо відновлення його порушених конституційних прав. Проведеними перевірками Державної Служби з питань праці Західного міжрегіонального управління Держпраці встановлено факти грубого порушення вимог чинного законодавства України з боку відповідача та винесеного припис на усунення порушень трудового законодавства, складено та направлено до суду протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.41 КзпП України і 14.11.2023 позивачу проведено виплату заробітної плати.

Позивач стверджував, що не вчиняв ніякого дисциплінарного проступку, ніколи не допускав порушень трудової дисципліни, не притягувався до дисциплінарної відповідальності, а незаконне притягнення його до дисциплінарної відповідальності спричинило йому важкі моральні страждання через несправедливість, призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових емоційних зусиль для захисту своєї репутації за місцем роботи, в спілкуванні з колегами, для організації свого життя, а також захисту своїх порушених прав в судовому порядку.

З врахуванням вищенаведеного, ОСОБА_1 просив суд скасувати наказ №284 від 05.10.2023 директора філії «Хустське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, як неправомірний та стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн та судовий збір.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора філії «Хустське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» №284 від 05.10.2023 про застосування дисциплінарного стягнення та оголошення догани ОСОБА_1 .

Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 8 000 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу та 1 211,20 грн судового збору.

В апеляційній скарзі Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», в особі філії «Хустське лісове дослідне господарство» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує на незаконність та необґрунтованість рішення суду внаслідок порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав установленими та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що судом було порушено норми процесуального закону при заміні первісного відповідача філії «Хустське ЛДГ» на належного відповідача ДП «Ліси України» в особі філії «Хустське ЛДГ».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилається на постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 19.10.2023, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Однак, позивач під час розгляду справи визнав факт вчинення ним сварки із керівником філії в робочий час. Оскільки позивачем порушено норми кодексу етики ДСГП «Ліси України», а тому вказане стало підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює помічником лісничого Горінчівського лісництва.

05.10.2023 ОСОБА_1 наказом директора філії «Хустське лісове дослідне господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» № 284 оголошено догану за недотримання Кодексу етики філії «Хустське ЛДГ» і Правил внутрішньо трудового розпорядку (а.с.6).

Згідно вказаного наказу « ОСОБА_1 під час виконання своїх функціональних обов`язків на території і у приміщенні держлісгоспу, при спілкуванні ображав нецензурними словами головного інженера ОСОБА_2 і працівників виробничого відділу, що призвело до зниження ефективності і якості роботи виробничого відділу і зриву виробничої наради».

Підставами оголошення догани є службова записка головного інженера ОСОБА_2 , акт відмови від подання пояснюючої записки ОСОБА_1 » (а.с. 6-7).

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 19.10.2023 року по справі №309/4868/23 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП закрито за відсутністю події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

З тексту вказаної постанови суду вбачається: «Як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ВАВ №940831 від 4 жовтня 2023 року: 3 жовтня 2023 року, о 8 годині 30 хвилин, знаходячись за місце своєї роботи - філія «Хустське ЛДГ», що знаходиться в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 виражався нецензурними словами в адресу головного інженера філії «Хустське ЛДГ» ОСОБА_2 та директора філії «Хустське ЛДГ» ОСОБА_3

Потерпілим по цій справі про адміністративне правопорушення визнаний ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав, пояснив, що не виражався нецензурними словами в адресу потерпілого ОСОБА_2 , він тільки сварився зі своїм директором філії «Хустське ЛДГ» ОСОБА_3 за невиплату йому заробітної плати за тривалий час.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що дійсно 3 жовтня 2023 року, о 8 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 сварився з директором філії «Хустське ЛДГ» ОСОБА_3 за невиплату йому заробітної плати. Також він пояснив, що спокій ніяких громадян порушений не був, ніяких свідків сварки немає. Просив закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

В судовому засіданні було встановлено, що 3 жовтня 2023 року, о 8 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись за місцем своєї роботи - у філії «Хустське ЛДГ», що знаходиться в АДРЕСА_1 сварився з директором філії «Хустське ЛДГ» ОСОБА_3 за невиплату йому заробітної плати тривалий час.

Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, - дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, матеріали справи не містять.» (а.с.10-12).

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно результатів перевірки та висновків Державної служби з питань праці від 16.11.2023 слідує, що за зверненнями позивача ОСОБА_1 , під час перевірок було виявлено порушення вимог КЗпП України щодо невиплат заробітної плати позивачу та інших порушень трудового законодавства, за наслідком чого було винесено припис відповідачу про усунення порушень трудового законодавства, а також відносно відповідача складено та направлено до суду протокол за ч.1 ст.41 КУпАП.

Відповідно до приписів статті 139 Кодексу законів про працю України працівники повинні працювати чесно і сумлінно, своєчасно точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Пунктом 22 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються діяння, які, зокрема, є дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника.

Згідно зі статтею 149 КЗпПУ країни до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Під порушенням трудової дисципліни мається на увазі невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на працівника трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Роботодавець має визначити, чи немає обставин, які виключають дисциплінарне провадження щодо працівника, до яких зазвичай відносяться: відсутність події або складу дисциплінарного проступку, вини; дії особи у стані крайньої необхідності; наслідки порушення; закінчення строку, передбаченого для накладення дисциплінарного стягнення.

Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення, а наявність чи відсутність шкідливих наслідків може бути врахована при визначенні тяжкості проступку та виборі виду дисциплінарного стягнення.

Водночас вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем. Критерієм, за яким визначається наявність вини в діях працівника, є належна добросовісність та активність працівника при виконанні трудових обов`язків.

У постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року справі № 554/9493/17 (провадження № 61-38286св18) зазначено, що ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (стаття 148 КЗпП України).

Відповідно до ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

Разом з цим, оскаржуваний наказ не містить чіткого формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування певного стягнення з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Крім того не було проведено службове розтелення та не встановлено причини, що спонукали ОСОБА_1 вчинити вказані дії, обставини, за яких його вчинено, причинно-наслідкового зв`язку між вчиненим працівником проступком та настанням наслідків, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося з порушенням норм трудового законодавства України.

Відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини третя, четверта статті 23 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2023 року у справі № 326/789/21 (провадження № 61-4995св23) зазначено, що: «У постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-23цс12 зроблено висновок, що «КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин, то висновок суду касаційної інстанції, викладений у судових рішеннях у справі, яка переглядається, є законним і обґрунтованим. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати».

Встановивши порушення трудових прав позивача у вигляді накладення на нього дисциплінарного стягнення, суд вірно врахував, що скасування незаконного наказу про догану не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, а відшкодування моральної шкоди має самостійне юридичне значення. При цьому судом вірно враховано характер та обсяг страждань позивача, притягнення його до дисциплінарної відповідальності з встановленим судом порушенням завдало йому душевних страждань, та зменшуючи розмір такої шкоди порівняно із заявленим, суд вірно врахував часткову доведеність такого розміру у розмірі 5 000 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів та відхиляються апеляційним судом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення прийнято у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в особі філії «Хустське лісове дослідне господарство», залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 березня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: