Справа № 331/3060/24
Провадження № 2/331/665/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Солов`ян О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом визнання правовідношення припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом визнання правовідношення припиненим.

В обґрунтування позову зазначено, що 27.07.2006 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № K2XVGK00260075, умовами п.1.1 якого передбачено, що банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 27.07.2006 р. по 27.07.2021 р. включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 300 000, 00 доларів США на наступні цілі: покупка квартири, а також у розмірі 45 402,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,31 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору. 19.02.2007 року АТ КБ «Приватбанк» відступив свої права вимоги за іпотечним кредитом (яким є кредитний договір №K2ХVGK00260075 від 27.07.2006) на користь британської компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO. 1PLC). З моменту відступлення, тобто, з моменту укладення договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договором про іпотечні кредити, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського МНО Козіною А.В. 19.02.2007 р., АТ КБ «Приватбанк» втратив будь-які права вимоги за вказаним кредитним договором до ОСОБА_1 , так як вказані повноваження кредитора перейшли до «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ». Після заміни кредитора в зобов`язанні, ОСОБА_1 продовжувала сплачувати платежі за кредитним договором на користь АТ КБ «Приватбанк», так як новий кредитор не повідомив позивачу реквізитів для оплати за кредитом. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 повністю достроково повернуто суму кредиту за кредитним договором, юридичну особу кредитора ліквідовано без правонаступника, а між позивачем та відповідачем взагалі відсутні будь-які правовідносини, так як у 2007 році АТ КБ «Приватбанк» відступив свої права вимоги за кредитним договором британській компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», яка є ліквідованою без правонаступника. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати припиненим правовідношення між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № K2XVGK00260075 від 27.07.2006 року.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2024 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом визнання правовідношення припиненим задоволено; визнано припиненим правовідношення між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № К2ХVGK00260075 від 27 липня 2006 року, а також стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду, подала заяву про перегляд заочного рішення.

Заяву АТ КБ «ПриватБанк» про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом визнання правовідношення припиненим - задоволено, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2024 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

02.12.2024 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому зазначено, що між сторонами було укладено кредитний договір № K2XVGK00260075 від 27.07.2006 р. 19.02.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (продавець) та «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (покупець) укладено договір купівлі продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити. Відповідно до договору викупу (відступлення) прав вимоги від 14.04.2016 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк», «Юкрейн Мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» та «Ті-Ем-Еф Трасті Лімітед», сторони домовилися, що продавець « ОСОБА_2 лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» бажає продати (відступити), а покупець - ПАТ КБ «ПриватБанк» бажає придбати відповідні основні іпотечні активи за оплату ціни викупу на умовах, викладених у цьому договорі. Кредитний договір, укладений з ОСОБА_1 , знаходиться у списку активів за номером 805 тому, беручи до уваги те, що « ОСОБА_2 лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» відступило свої права за спірним кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому саме АТ КБ «ПриватБанк» має право вимоги по зобов`язаннях, що виникають по кредитному договору № K2XVGK00260075 від 27.07.2006 р. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 10.04.2023 року має заборгованість 145 394,98 дол. США еквівалент в 5 316 890,87 грн. На сьогоднішній день в повному обсязі заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» позивач не погасила, на підставі чого їй не було видано довідку про відсутність заборгованості. Кредитний договір на даний час є діючим та згідно до ст. 629 ЦК України, обов`язковим для виконання сторонами. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

17.02.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що оскільки позивач як позичальник за кредитним договором № K2XVGK00260075 від 27.07.2006 р. не була повідомлена про перехід прав кредитора за таким договором до нового кредитора «Юкрейн Мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», то позивач у правомірний, передбачений законодавством порядок продовжувала виконувати свої зобов`язання за наведеним кредитним договором перед АТ КБ «ПриватБанк», як первісним кредитором. Позивачем у період з 27.02.2006 р. й по лютий 2017 р. було здійснено виплату усієї заборгованості за кредитним договором № K2XVGK00260075 від 27.07.2006 р., що підтверджується випискою № 2032274 від 24.12.2014 р. з АТ КБ «ПриватБанк», випискою за період з 27.07.2006 р. по 06.05.2015 р. та квитанціями з АТ КБ «Приватбанк» від 27.12.2016 р., від 31.01.2017 р., від 28.02.2017 р. Таким чином, обов`язки ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» були виконані у повному обсязі й достроково до завершення дії кредитного договору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними в справі матеріалами, на заявлених позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 27.07.2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір № К2XVGK00260075, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 27.07.2006 р. по 27.07.2021 р. включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 300 000, 00 доларів США на наступні цілі: покупка квартири, а також у розмірі 45 402,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,31 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 82493695 від 15.03.2017 р. та № 144447640 від 08.11.2018 р., АТ КБ «Приватбанк» на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити від 19.02.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Козіною А.В., реєстр. № 351,352, було відступлено « ОСОБА_2 № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE NO. 1PLC) (зареєстрована у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії) права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № К2XVGK00260075 від 27.07.2006 р.

Компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», місцезнаходження якої Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, не є резидентом України, не має банківської або іншої ліцензії на здійснення кредитної діяльності на території України, отже не мала права за законодавством України здійснювати операції з обслуговування споживчих кредитів громадян України, а саме нараховувати і стягувати відсотки та комісію.

Згідно із договором викупу (відступлення) прав вимоги від 14.04.2016 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк», «Юкрейн Мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» та «ТМФ Трасті Лімітед», сторони домовилися, що продавець « ОСОБА_2 лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» бажає продати (відступити), а покупець - ПАТ КБ «ПриватБанк» бажає придбати відповідні основні іпотечні активи за оплату ціни викупу на умовах, викладених у договорі. Сторони домовляються, що основні іпотечні активи продаються відповідно до переліку активів (п.2.2).

Відповідно до Переліку активів (додаток 1 до договору викупу (відступлення) прав вимоги від 14.04.2016 року), кредитний договір № К2XVGK00260075 від 27.07.2006 р., укладений з ОСОБА_1 , знаходився у списку активів за номером 805.

Згідно із випискою про погашення по кредиту № 2032274 від 24.12.2014 р., виданою ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 (№ договору К2XVGK00260075 від 27.07.2006 р.) за період з 27.07.2006 р. по 24.12.2014 р. було сплачено платежів по кредиту на загальну суму 491 591,03 доларів США.

Відповідно до квитанції № 0.0.678099060.1 від 27.12.2016 р., ОСОБА_1 було сплачено ПАТ КБ «ПриватБанк» 65 442,84 грн. з призначенням платежу: погашення заборгованості згідно додаткової угоди № 1 від 15.12.2016 р. до кредитного договору № К2XVGK00260075 від 27.07.2006 р.

Згідно із квитанцією № 0.0.697890939.1 від 31.01.2017 р., ОСОБА_1 було сплачено ПАТ КБ «ПриватБанк» 65 442,84 грн. з призначенням платежу: погашення заборгованості згідно додаткової угоди № 1 від 15.12.2016 р. до кредитного договору № К2XVGK00260075 від 27.07.2006 р.

Відповідно до квитанції № 0.0.716643955.1 від 28.02.2017 р. ОСОБА_1 було сплачено ПАТ КБ «ПриватБанк» 65 442,84 грн. з призначенням платежу: погашення заборгованості згідно додаткової угоди № 1 від 15.12.2016 р. до кредитного договору № К2XVGK00260075 від 27.07.2006 р.

Згідно із ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положеннями ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 1-2 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Таким чином, з моменту укладення між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» (раніше ЗАТ КБ «ПриватБанк») кредитного договору № K2XVGK00260075 від 27.07.2006 р. у сторін виникли договірні зобов`язання, які регулюються положеннями параграфу 1-2 глави 71 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За положеннями ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно із ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 як на момент укладення між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та «Юкрейн Мортгейдж лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» договору купівлі продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити від 19.02.2007 р., так і у подальшому була повідомлена про заміну кредитора у кредитному зобов`язанні та що їй було надано докази переходу таких прав до нового кредитора, яким був « ОСОБА_2 лоун файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», а також те, що їй надано реквізити для погашення кредиту такому новому кредитору.

Таким чином, виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором № K2XVGK00260075 від 27.07.2006 р. первісному кредитору є належним виконанням.

Крім того, суд акцентує увагу, що оскільки « ОСОБА_2 № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», місцезнаходження якого Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, не є резидентом України, не мала банківської або іншої ліцензії на здійснення кредитної діяльності на території України, а тому, вона не мала права за законодавством України здійснювати операції з обслуговування кредитів громадян України, а саме нараховувати і стягувати відсотки та комісію за такими кредитами.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що будь-яка заборгованість, яка могла виникнути у ОСОБА_1 за відсотками та комісією по укладеному нею кредитному договору № K2XVGK00260075 від 27.07.2006 р., у період з 19.02.2007 року є завідомо безпідставною.

Відповідно до ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 531 ЦК України, боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Як слідує з умов кредитного договору № K2XVGK00260075 від 27.07.2006 р. банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти на строк з 27.07.2006 р. по 27.07.2021 р. включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 300 000, 00 доларів США на наступні цілі: покупка квартири, а також у розмірі 45 402,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору.

Таким чином, останнім днем повернення ОСОБА_1 банку кредитних коштів було 27.07.2021 року.

В свою чергу, позивачем заборгованість за кредитним договором було погашено достроково та в повному обсязі, що підтверджується випискою № 2032274 від 24.12.2014 р. про погашення за кредитом ОСОБА_1 № договору К2XVGK00260075 від 27.07.2006 р. за період з 27.07.2006 по 24.12.2014 р., а також квитанціями № 0.0.678099060.1 від 27.12.2016 р., № 0.0.697890939.1 від 31.01.2017 р., № 0.0.716643955.1 від 28.02.2017 р.

Відтак у суду відсутні підстави вважати, що за ОСОБА_1 обліковується непогашена заборгованість за кредитним договором № K2XVGK00260075 від 27.07.2006 р.

З цих підстав, суд вважає здійснений відповідачем розрахунок заборгованості станом на 10.04.2023 року, який долучений до відзиву необґрунтованим, та таким що спростовується іншими матеріалами справи, у зв`язку з чим відхиляться судом.

Інші доводи відповідача та долучені ними докази до матеріалів справи не спростовують висновків суду про погашення позивачем будь-яких заборгованостей за спірним кредитним договором, внаслідок чого суд приходить до висновку, що зобов`язання сторін за таким кредитним договором припинилися внаслідок належного та дострокового їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав і законних інтересів осіб. Такі права та законні інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити в рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, провадження № 12-80гс20).

Особливість спорів про захист інтересу у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань полягає в тому, що позивач просить суд підтвердити (визнати) існуючий стан прав і обов`язків у договірних відносинах з іншою стороною для правової визначеності сторін договору в цих відносинах, однакового розуміння ними своїх прав та обов`язків за цим договором.

Одним зі способів захисту, який передбачений п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є припинення правовідношення.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 910/14224/20, провадження № 12-20гс22).

У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права чи інтересу та припинення дій, які порушують це право або інтерес. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу в потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. При цьому правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У справі, яка розглядається, ОСОБА_1 фактично обрала спосіб захисту у вигляді визнання судом припиненим правовідношення між нею та АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № K2XVGK00260075 від 27.07.2006 р., але цього АТ КБ «ПриватБанк» не визнає.

За таких обставин позивачу недоступні інші можливості захисту її прав.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із тим, що ефективним способом захисту у даній справі буде визнання припиненим правовідносин між сторонами за кредитним договором, що в свою чергу забезпечує між сторонами правову визначеність таких їх договірних відносин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258-268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом визнання правовідношення припиненим - задовольнити.

Визнати припиненим правовідношення між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» () за кредитним договором № К2ХVGK00260075 від 27 липня 2006 року.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.03.2025 року.

Суддя: В.М. Світлицька