Справа № 204/1710/25
Провадження № 2/204/1818/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Борсук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2025 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 51 295,40 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила на те, що вона перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова». З підприємства звільнилася 30 червня 2023 року згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Під час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем їй не виплачувалася заробітна плата у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість, яка так і не була виплачена позивачу в день звільнення. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2024 року по справі № 204/4217/24 з Державного підприємства «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» на користь ОСОБА_1 було стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 65 776,00 грн. Крім того, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Зазначила, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку, який за розрахунками позивача за період з 30 червня 2023 року по 01 січня 2024 року, тобто за шість місяців, становить 51 295,40 грн. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 14 лютого 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 14 лютого 2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

27 лютого 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що несвоєчасна виплата заробітної плати обумовлена складною економічною ситуацією та фінансовою кризою, а також розірванням контрактів з РФ, що призвело до великих фінансових збитків. Звертає увагу, що на протязі 2019-2023 року та на даний час підприємство працює в одноденному режимі роботи. Середньоденна заробітна плата позивача становить 394,58 грн. Також вважає, що позивач пропустив встановлений статтею 233 КЗпП України строк на звернення до суду з даним позовом.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у Державному підприємстві «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», наказом № 913-вк від 30 червня 2023 року звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, згідно зі ст. 38 КЗпП України, з 30 червня 2023 року, що підтверджується копією наказу № 913-вк від 30 червня 2023 року (а.с. 9).

Відповідач не виплачував позивачу нараховану заробітну плату, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі та при звільненні відповідач не провів з нею розрахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

У частині 1 статті 116 КЗпП України закріплено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Однак, відповідач при звільненні так і не провів з позивачем остаточний розрахунок та не виплатив позивачу нараховану їй заробітну плату, у зв`язку з чим у квітні 2024 року вона звернулась до суду.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2024 року по справі № 204/4217/24 було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнуто з Державного підприємства «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 65 776,00 грн. (а.с. 10-11).

Звертаючись у лютому 2025 року до суду з даним позовом позивач ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст. 117 КЗпП України, просила стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 червня 2023 року по 01 січня 2024 року у розмірі 51 295,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Позивач дійсно має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 01 липня 2023 року, тобто з дня, наступного за днем звільнення, по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, тобто по 31 грудня 2023 року включно.

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З довідки № 74/17 від 09 грудня 2024 року, виданої Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача становить 394,58 грн. (а.с. 12).

У відзиві на позовну заяву відповідач просив врахувати, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» працює в одноденному режимі роботи.

Однак, будь-яких доказів, що у третьому та четвертому кварталах 2023 року на підприємстві відповідача встановлений скорочений режим роботи, стороною відповідача суду не надано (відповідачем до відзиву на позовну заяву долучені накази ДП «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про режим роботи підприємства лише за попередні періоди 1 квартал 2022 року, 2 квартал 2022 року, 3 квартал 2022 року, 4 квартал 2022 року, 1 квартал 2023 року, 2 квартал 2023 року, а також про простій підприємства з 16 грудня 2024 року по 31 березня 2025 року), а тому, оскільки на підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи виключно на підставі наявних в матеріалах справи доказів, кількість робочих днів за період з 01 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року розраховується судом з урахуванням п`ятиденного режиму роботи.

У зв`язку з викладеним кількість робочих днів за період з 01 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року включно складає 130 днів, а саме: липень 2023 року 21 день, серпень 2023 року 23 дні, вересень 2023 року 21 день, жовтень 2023 року 22 дні, листопад 2023 року 22 дні, грудень 2023 року 21 день.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року, тобто за шість місяців, складає (394,58 грн. х 130 днів = 51 295,40 грн.).

За таких обставин суд приходить до висновку, що з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на користь ОСОБА_1 слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 51 295,40 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо тверджень відповідача про пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 233 КЗпПУ).

Частиною 2 статті 233 КЗпПУ визначено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Судом встановлено, що позивач звільнилась з підприємства відповідача 30 червня 2023 року. При цьому, будь-яких доказів щодо дати отримання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні, стороною відповідача суду не надано та матеріали справи таких доказів не містять. За таких обставин, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що позивач пропустила встановлений законом строк для звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволені та позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (у мінімальному розмірі для позовних вимог майнового характеру).

На підставі ст.ст. 47, 116, 117, 233 КЗпП України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 279, 352, 430 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» (місцезнаходження: 49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, ЄДРПОУ - 14308368) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 51 295,40 грн. (п`ятдесят одна тисяча двісті дев`яносто п`ять гривень, 40 копійок).

Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» (місцезнаходження: 49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, ЄДРПОУ - 14308368) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез