Справа №303/727/25
Ряд. стат. звіту - 26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» - Тараненко Артема Ігоровича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» - Тараненко А.І. звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 03.02.2022 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №895195014 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Відповідно до Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту. Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Товариства - www.moneyveo.ua.

Відповідач ОСОБА_1 добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства, обрав для себе бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані, банківську картку на яку в подальшому отримав грошові кошти.

28.11.2018 року між первісним кредитором та ТзОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТзОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №895195014 від 03.02.2022 року.

28.11.2019 року між первісним кредитором та ТзОВ «Таліон Плюс» було укладено Додаткову угоду №19, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року.

31.12.2020 року між первісним кредитором та ТзОВ «Таліон Плюс» було укладено Додаткову угоду №26, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2021 року.

31.12.2021 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №27, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року.

31.12.2022 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №31, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2023 року.

31.12.2023 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №32, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2024 року.

30.10.2023 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №30/1023-01, відповідно до умов якого до ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №895195014 від 03.02.2022 року.

17.04.2024 року між ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «ФК «ЕЙС» був укладений Договір факторингу №17/04/24, відповідно до умов якого до ТзОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №895195014 від 03.02.2022 року.

Враховуючи вищенаведене, загальна сума заборгованості відповідача на момент подання позову становить в сумі 13 606,34 гривень.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03.02.2022 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №895195014 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

28.11.2018 року між первісним кредитором та ТзОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТзОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №895195014 від 03.02.2022 року.

30.10.2023 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №30/1023-01, відповідно до умов якого до ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №895195014 від 03.02.2022 року.

17.04.2024 року між ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «ФК «ЕЙС» був укладений Договір факторингу №17/04/24, відповідно до умов якого до ТзОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №895195014 від 03.02.2022 року.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе за вищезазначеним кредитним договором зобов`язання, а саме не здійснив виплату належних до сплати сум кредиту та не сплачувала відсотки за користування кредитом.

Таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором №895195014 від 03.02.2022 року становить 13 606,34 гривень.

Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до п.1 та 2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані представником позивача докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

У свою чергу відповідач ОСОБА_1 , у передбачений судом строк, відзив на позовну заяву не подав, а отже не надав суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували заявлені вимоги представника позивача.

Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року зі справи №922/445/19 та від 22.11.2019 року зі справи № 910/906/18 викладено правову позицію відповідно до якої положення частини п`ятої статті 126 ГПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано Договір про надання правничої допомоги від 04.04.2024 року за №03/04/24, Протокол погодження вартості послуг до Договру про надання правничої допомоги №03/04/24 від 03.04.2024 року та Акт прийому-передачі наданих послуг від 03.04.2024 року.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 року у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, прийшов до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «ЕЙС» слід стягнути 3 000 гривень судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 526, 549-552, 1054 ЦК України та ст.ст. 12, 13, 19, 76-83, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

РІШИВ:

Позов задоволити - частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» суму заборгованості за кредитним договором №895195014 від 03.02.2022 року в розмірі 13 606 (тринадцять тисяч шістсот шість) гривень 34 копійки.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» сплачену суму судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , місцезнаходження: 02090, м.Київ, Харківське шосе, буд.19, офіс 2005.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 20.03.2025 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір