Справа №705/4344/24
2/705/690/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Уманський міськрайонним суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Заповітряній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування зазначивши наступне.

07 серпня 2004 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.07.2017 рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між ними було розірвано і після розірвання шлюбу їх син ОСОБА_4 залишився проживати разом з ним. ОСОБА_5 переїхала до м. Київ та почала проживати окремо.

З 2017 року ОСОБА_5 самоусунулася від виховання та утримання свого малолітнього сина. Життям дитини вона не цікавиться взагалі, зв`язків з сином не підтримує. Він є єдиним піклувальником їх сина, здійснює за сином догляд, якого він потребує, тобто самостійно утримує та виховує сина і фактично є одиноким батьком, що самостійно виховує сина.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2023 року встановлено місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Працівниками служби у справах дітей Уманської міської ради було проведено обстеження місця проживання дитини та встановлено, що для дитини створено усі належні умови для проживання, навчання та розвитку, вихованням дитини займається батько, мати дитини проживає окремо, про що складено працівникам соціальної служби відповідний акт.

Встановлення судом факту самостійного виховання та утримання ним сина, має для позивача юридичне значення, оскільки надасть йому можливість оформити право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та забезпечить захист прав та інтересів його малолітнього сина.

У зв`язку із зазначеним вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Просить суд встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 , самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати, у разі визнання позивачем позову, просить залишити за ним.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги та факти, викладені у позові підтримав та просив суд позов задовольнити. Пояснив, що після розлучення з відповідачем, їх спільний син ОСОБА_4 залишився проживати з ним. Мати дитини участі у вихованні фактично не бере, проживає окремо в іншому місті, життям та інтересами дитини не цікавиться. Він самостійно утримує, виховує та турбується про сина. У зв`язку з тим, що у країні введено воєнний стан він може бути призваним до лав ЗСУ, і у цьому випадку син залишиться один, тому і стало питання про визнання факту самостійного утримання ним їх спільного з відповідачем сина. В подальшому в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивача по справи. позовні вимоги підтримують та просять суд позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, вважає позов обґрунтованим, тому просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Зазначив про те, що його довіритель перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі і від цього шлюбу вони мають сина 2012 року народження. Сімейне життя у подружжя не склалося, тому шлюб між ними було розірвано в судовому порядку, а також за рішенням суду було визначено місце проживання дитини разом з батьком. Мати дитини після розлучення проживає окремо, життям дитини не цікавиться, дитина перебуває на повному утриманні та вихованні свого батька. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, позивач по справі, як людина яка підлягає мобілізації, потребує відстрочки, як батько який самостійно виховує дитину. За вказаних обставин просить суд позов задовольнити в повному обсязі, в послідуючому подав до суду заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність його довірителя, також просив суд позов задовольнити.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Уманської міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. В наступні судові засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просила суд розгляд справи проводити у її відсутність, при винесенні рішення просить врахувати права та інтереси дитини.

Неповнолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив, що його мама близько 5 років постійно проживає в м. Києві окремо від нього та батька, з яким розлучена. Стосунки з мамою підтримує але дуже рідко, за вказаний період лише один раз влітку 2024 року протягом тижня був у неї в гостях. Зазвичай вони не з нею спілкуються по телефону, іноді бачиться коли вона приїздить в м. Умань до баби та діда, але до них не приходить. Матеріально мама його не утримує, лише дарує йому подарунки на день народження.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що є хрещеним батьком малолітнього ОСОБА_4 та тривалий час знає та дружить з позивачем по справі. В гостях у них буває приблизно раз в тиждень. Хлопчика він хрестив у 2012 році. До 2017 року позивач з дружиною та сином жили разом, потім розлучилися. ОСОБА_8 залишила сім`ю і з того часу він її не бачить. ОСОБА_4 розказує, що з мамою спілкується телефоном. Чи надає якесь матеріальне утримання відповідач йому не відомо.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що знайомий з позивачем більше десяти років, оскільки проживають по сусідству на одній вулиці. З позивачем спілкується, з відповідачем ніяких стосунків не підтримує. Дружина проживала з позивачем близько 8 років, а потім уїхала в м. Київ. Він бачить, що позивач проживає з сином сам, постійно возить хлопчика до школи. В гостях у них він буває близько одного разу на тиждень, також іноді він підвозить ОСОБА_4 до школи. Мати хлопчика не бачив давно. Макс говорить, що зі своєю мамою спілкується телефоном. Також йому відомо, що влітку ОСОБА_4 був у матері в гостях.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, попередньо подавала заяву, у якій просила суд відкласти розгляд справи, у зв`язку з тим, що проживає та працює у м. Києві і не може пропустити робочий день. Будь-яких доказів в підтвердження вказаного, суду не подала, в наступні судові засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомляла.

Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляли, про розгляд справи повідомлені у встановленому порядку.

Суд, врахувавши позицію позивача, представника позивача, представника третьої особи, думку неповнолітньої дитини, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. Актовий запис про народження зроблено 24 липня 2012 року за № 543.

У відповідності до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.06.2017, яке набрало законної сили 03.07.2017, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано за ініціативою ОСОБА_1 . ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.09.2023, яке набрало законної сили 12.10.2023, визначено встановленим місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відмітки у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 19.12.1997, позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 18.02.20-14.

За вказаною адресою також зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації 08.10.2018 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується витягом № 2375/22-09 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб житлово-будівельного кооперативу та засвідченого печаткою відділу державної реєстрації виконавчого комітету Уманської міської рали.

Згідно акту обстеження, складеного працівниками служби у справах дітей та затвердженого 02.05.2024 начальником служби у справах дітей Уманської міської ради, на підставі заяви ОСОБА_1 , з метою захисту прав та інтересів малолітнього ОСОБА_3 , було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання добрі, в будинку чисто, затишно тощо. Для дитини виділена окрема кімната та спортзал, у яких є все необхідне для проживання, навчання, оздоровлення та виховання дитини ОСОБА_4 . Також встановлено, що за вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_1 , 1977 року народження, та ОСОБА_3 , 2012 року народження. Зі слів батька, стосунки у сім`ї дружні та доброзичливі. Мати ОСОБА_2 із сином не проживає. Батько створив хлопчику всі необхідні умови для всебічного розвитку, забезпечує матеріально (одяг, харчування, навчальний та спортивний матеріал).

У відповідності до характеристики, складеної класним керівником учня 6 класу Уманської гімназії № 12 та підписаної директором Уманської гімназії № 12 Уманської міської ради Черкаської області, ОСОБА_3 навчається у вказаному навчальному закладі з третього класу. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Загалом характеризується позитивно. Батько дитини систематично приділяє велику, належну увагу навчанню та вихованню сина.

Згідно відповіді на запит Уманського міськрайонного міськрайонного суду Черкаської області від 29.07.2024 за № 709642 з Єдиного державного демографічного реєстру, адреса реєстрації відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 : АДРЕСА_3 .

Позивач звернувся до суду з цим позовом, оскільки встановлення факту проживання з ним його неповнолітньої дитини, йому необхідне для захисту саме дитини, оскільки мати малолітнього самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків та участі у житті дитини, а у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, він може бути мобілізований, а син залишиться сам, так як його мати, відповідач по справі, проживає окремо у іншому місті, життям дитини не цікавиться. Станом на цей час питання про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина, не вирішує.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Згідно п.4 додатку 5 до постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» документами, що підтверджують право на відстрочку особи, особи, яка самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду є зокрема рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Отже, на даний час нормами спеціального законодавства визначений порядок отримання особою відстрочки від мобілізації, згідно з яким зокрема рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини є документом, який підтверджує право особи на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. При цьому в інший спосіб встановлення такого факту законом не передбачено.

Відповідно до ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ст. 15 Сімейного Кодексу України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту самостійного утримання неповнолітньої дитини надає позивачу право, з метою захисту прав та інтересів дитини, належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки, які покладені на нього Сімейним Кодексом України, діяти в інтересах дитини у випадках передбачених Законом незалежно від волі відповідача, надає позивачу право ініціювати процедуру позбавлення батьківських прав, окрім того встановлення цього факту надає позивачу право на звільнення з військової служби.

В зв`язку з тим, що вимога про встановлення факту самостійного виховання фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені в Сімейному кодексі України, такими як право батьків на визначення місця проживання дитини, право матері чи батька на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд вважає, що ця вимога підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

За таких обставин суд вважає, що позов про встановлення факту самостійного виховання позивачем неповнолітньої дитини є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідач від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_4 , 2012 року народження. Їх сімейні стосунки не склалися, тому шлюб між сторонами було розірвано в судовому порядку 20.06.2017 і вказане рішення набрало законної сили 03.07.2017. Також в судовому порядку було встановлено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.09.2023, яке набрало законної сили 12.10.2023. У відповідності до пояснень позивача та його представника, а також пояснень самої неповнолітньої дитини, та відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідача, яка лише один раз подала до суду заяву про відкладення розгляду справи, через зайнятість на роботі у м. Києві, а в подальшому не проявила ніякої зацікавленості до предмету спору та не скористалася своїм право подати відзив чи заявити зустрічний позов, було підтверджено, що дійсно протягом близько п`яти останніх років син виховується саме батьком, позивачем по справі, що було підтверджено також і представниками служби у справах дітей при розгляді в досудовому порядку питання доцільності встановлення факту самостійного виховання позивачем сина, тому суд вважає доведеним факт самостійного виховання та утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , 2012 року народження, його батьком ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору, але позивач на стягненні судових витрат не наполягав.

Керуючись ст. ст. 160, 161 ЦК України, ст. ст. 2, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 05.03.2025.

Суддя: Р. В. Піньковський