Провадження № 2/357/1218/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання шлюбу недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати недійсним шлюб, укладений 28 червня 2024 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис за № 567.

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що син позивача - ОСОБА_3 , 20.11.1975 постійно проживав з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 2019 року і до моменту його мобілізації на військову службу. Наприкінці 2018 року ОСОБА_3 розлучився з колишньою дружиною, після чого він ні з ким більше не проживав, бажання створювати нову сім`ю чи подружні стосунки не проявляв. На запитання позивача щодо створення нової сім`ї він повідомляв, що не хоче більше одружуватись. ОСОБА_3 був мобілізований, проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , та 26 серпня 2024 року зник безвісті, під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Вугледар Волноваського району Донецької області. Про зникнення сина позивача сповістив представник в/ч НОМЕР_1 , який також повідомив матір, що у ОСОБА_3 є дружина ОСОБА_2 . Позивач стверджує, що їй нічого не було відомо про одруження сина та випадково перебираючи речі сина, вона знайшла свідоцтво про укладення шлюбу з громадянкою ОСОБА_5 від 28 червня 2024 року.

У позові вказано, що ОСОБА_1 не знайома особисто з ОСОБА_4 , син не знайомив позивача з нею, позивач ніколи не бачила їх разом, та нічого не знала про їх стосунки, позивач не була присутня під час реєстрації шлюбу та на весілля не була запрошена. Позивач припускає, що шлюб було укладено під морально-психологічним тиском з боку ОСОБА_4 на ОСОБА_3 , з метою отримання певної матеріальної вигоди від останнього, оскільки ОСОБА_3 мав дуже м`який податливий характер, з яким він не мав можливості протистояти наполегливому морально-психологічному тиску ОСОБА_4 щодо реєстрації шлюбу. ОСОБА_1 вважає, що шлюб було укладено фіктивно без наміру створення сім`ї, з боку ОСОБА_3 , та набуття прав та обов`язків подружжя. Окрім того, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено 28 червня 2024 року, за декілька днів до відправки ОСОБА_3 до учбової військової частини, тобто, не раніше, а саме перед його від`їздом на військову службу, що вказує на корисливу зацікавленість відповідача з метою отримання власної вигоди у майбутньому. Позивач стверджує, що ОСОБА_3 до призиву на військову службу постійно проживав разом з позивачем однією сім`єю, починаючи з 2019 року вели спільне господарство та він повністю утримував свою матір, а тому він не міг вести спільне господарство з ОСОБА_4 та підтримувати фактичних шлюбних відносин, оскільки фактично жили окремим життям у різних місцях, один одного не утримували та спільного майна не набували, їх спілкування було обмежено лише нерегулярними зустрічами по вихідним, про які позивачу нічого не було відомо.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що шлюб укладений 28 червня 2024 року між відповідачем та сином позивача є фіктивним, оскільки укладений без наміру створити сім`ю.

Заперечуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач познайомилась із ОСОБА_3 на початку червня 2021 року, наприкінці червня ОСОБА_3 , працевлаштувався у ПрАТ «Білоцерківський консервний завод» та почав проживати у будинку відповідача, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Згодом ОСОБА_3 працевлаштувався у ТОВ «Східекопласт», де працював до червня 2024 року, а саме до моменту його мобілізації. Відповідач вказує, що вони проживали разом, вели спільний побут, познайомили дітей від попередніх шлюбів, рідних та знайомих. У відзиві вказано, що 22.10.2023 відповідач та ОСОБА_3 повінчались, святкування відбулось у с.Ольшаниця, де також була присутня і позивач. 28.06.2024 ОСОБА_3 та відповідач уклали шлюб, також у червні ОСОБА_3 мобілізували, а 26.08.2024 ОСОБА_3 зник безвісти. Сповіщення сім`ї зниклого безвісти, ІНФОРМАЦІЯ_1 направив на адресу відповідача.

Відповідач вказує, що вона зі своїм чоловіком мала відносини, які ґрунтувались на любові, взаємній повазі та підтримці, вони мали взаємні права та обов`язки, оскільки проживали разом. На підставі викладеного, відповідач стверджує, що шлюб, укладений 28.06.2024 є законним, а позов є необгрунтованим.

У відповіді на відзив на позовну заяву, ОСОБА_1 зазначила, що вона не заперечує той факт, що ОСОБА_3 дійсно працював у ПрАТ «Білоцерківський консервний завод», а згодом у ТОВ «Східекопласт», однак це не спростовує того, що ОСОБА_3 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що долучені відповідачем до матеріалів справи фото, містять зображення людей, яких не можна достовірно ідентифікувати, оскільки виготовлені фото поганої якості, а також не проводилась експертиза щодо достовірності цих світлин. Позивач вказує, що в картці соціально-психологічного вивчення кандидата для проходження військової служби за мобілізацією у ЗСУ, яка заповнюється в ТЦК і СП при мобілізації та призиву на військову службу, ОСОБА_3 вказав свій сімейний стан, як неодружений, а домашню адресу: АДРЕСА_1 , а не адресу позивачки. Щодо долучених до справи скріншотів з месенджеру Viber, позивач вказує що роздруківка переписки відповідачки у мобільному застосунку Viber з абонентом на ім`я « ОСОБА_6 » не може бути належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом по суті справи, оскільки незрозуміло хто такий абонент « ОСОБА_6 » та невідомо хто зображений на фото.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 16.10.2024 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у загальному порядку, призначив справу до підготовчого засідання (а.с. 22-23).

30.10.2024 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с. 28-31).

31.10.2024 на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с. 33).

05.11.2024 на адресу суду від Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) надійшов лист, в якому представник третьої особи просив здійснювати розгляд справи без представника відділу, а також долучено копію актового запису про шлюб, заяви про державну реєстрацію шлюбу, квитанції про сплату державного мита, заяву про скорочення місячного терміну, повістки на відправку (а.с. 35-41).

Ухвалою судді від 11.11.2024 задоволено клопотання представника позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с.42-43).

21.11.2024 на адресу суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 49-50), заява про виклик свідків (а.с.51).

21.11.2024 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_7 надійшла відповідь на відзив (а.с.78-92), клопотання про виклик свідків (а.с.93).

17.12.2024 на адресу суду від представника позивача Єліна І.К. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (а.с.103-112).

Ухвалою суду від 20.12.2024, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду по суті (а.с.118-119).

28.01.2025 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_7 про виклик свідків (а.с. 127), клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (а.с.129-134).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав позов.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Капустін В.В. заперечили щодо задоволення позовних вимог.

Третя особа Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) в судове засідання представника не направила, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 28 червня 2024 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 уклали шлюб у Білоцерківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що складено відповідний актовий запис № 567, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Встановлено, що 28.06.2024 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулись до Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) із заявою про державну реєстрацію шлюбу, в якій просили провести державну реєстрацію шлюбу 30.07.2024 об 11 год. 20 хв. (а.с. 39).

28.06.2024 ОСОБА_3 подав до відділу ДРАЦС заяву, в якій просив скоротити місячний термін реєстрації шлюбу з 30.07.2024 на 28.06.2024, у зв`язку із запровадженим воєнним станом в Україні, а також надав повістку на відправку (а.с. 41).

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 10).

Встановлено, що 22.10.2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 повінчались в храмі св. Арх.Михайла у с.Ольшаниця (а.с.55)

Встановлено, що ОСОБА_3 26.08.2024 зник безвісти, під час виконання бойового завдання, в результаті здійснення противником скиду невідомого вибухового пристрою з безпілотного літального апарату поблизу н.п. Вугледар, Волноваського району, Донецької області, про що ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти на ім`я гр. ОСОБА_2 , відповідача у справі (а.с. 56).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Сімейний кодекс визначає шлюб як сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України). Під ознаку "сімейний" підпадають союзи жінки і чоловіка, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Спільність проживання у виняткових випадках може бути відсутня, зокрема, у разі навчання, роботи, лікування, необхідністю догляду за батьками, дітьми та інших поважних причин (ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України).

Таким чином, обов`язковими ознаками шлюбу є: 1) визнання такого союзу державою, що здійснюється шляхом проведення державної реєстрації; 2) виникнення у подружжя внаслідок шлюбу взаємних прав та обов`язків; 3) добровільність шлюбу, тобто наявність взаємної вільної згоди жінки та чоловіка на укладення шлюбу; 4) досягнення чоловіком та жінкою, які вступають у шлюб, шлюбного віку; 5) різностатевість подружжя.

Згідно ч.2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності.

Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

Фіктивність шлюбу виникає у разі, якщо з переліку обов`язкових ознак шлюбу "випадає" намір створення сім`ї і набуття прав та обов`язків подружжя (ч. 2 ст. 40 Сімейного кодексу України). Тобто обидва з подружжя (за їх взаємною згодою та обізнаністю) або один з подружжя (у той час, коли інший з подружжя націлений на створення сім`ї) має намір на реєстрацію шлюбу, однак без мети створити повноцінну сім`ю в розумінні сімейного законодавства.

"Намір створення сім`ї" - оціночне поняття і у кожній конкретній справі суд на підставі оцінки обставин справи та поданих доказів визначає його наявність чи відсутність. Своєрідними маркерами фіктивного шлюбу можуть бути окремо або у сукупності, зокрема: 1) наявність корисливої мети (реєстрація шлюбу задля чогось) чи майнової вигоди від такого шлюбу; 2) окреме проживання подружжя; 3) відсутність спільно набутого майна; 4) відсутність турботи один про одного та взаємної матеріальної підтримки; 5) невизнання подружніх стосунків перед іншими людьми; 6) небажання народжувати спільних дітей чи їх відсутність; 7) фактичні сімейні стосунки з третіми особами; 8) демонстрування перед третіми особами відсутності фактичних шлюбних відносин і наголошення на фіктивності реєстрації шлюбу.

Особливістю доказування у справах про визнання шлюбу недійсним у зв`язку з фіктивністю є те, що "намір створення сім`ї визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу" (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 752/2337/16-ц).

Позивач в підтвердження своїх вимог надала суду довідку від 04.09.2024р., видану Ольшаницьким старостинським округом №2 про те, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації в будинку свого сина ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 і перебуває на повному його утриманні (а.с.11).

Також, позивач надала Акт обстеження матеріально-побутових умов за вищевказаною адресою, від 03.10.2024 року де вказано, що позивач прописана разом з сином, та починаючи з 2019 р. і на момент мобілізації на військову службу в ЗСУ ОСОБА_3 постійно проживав однією сім`єю з матір`ю і повністю її утримував (а.с.12).

Аналізуючи вищенаведені два письмові докази, суд зазначає, що проживання в одному будинку ОСОБА_3 разом з матір`ю ніяким чином не спростовує той факт, що ОСОБА_3 мав відносини з відповідачем та за декілька днів до мобілізації в ЗСУ, уклав з відповідачем шлюб, маючи намір створити сім`ю. Відповідач не заперечує той факт, що не проживала постійно в будинку свого чоловіка, а повідомила, що лише приїздила з чоловіком на вихідні в його будинок, допомагала по господарству.

Суд критично оцінює докази сторони відповідача роздруківку переписки з мобільного застосунку «Вайбер», оскільки роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення (Постанова ВС від 11 червня 2019 року у справі № 904/2882/18, від 24 вересня 2019 року у справі № 922/1151/18, від 28 грудня 2019 року у справі № 922/788/19, від 16 березня 2020 року у справі № 910/1162/19).

Судом були відібрані показання у свідків, як сторони позивача так і сторони відповідача.

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 , яка приходиться донькою позивача, суду дала показання, що не розуміє як відбулася реєстрація шлюбу відповідача з її братом. Після того, як вбили брата, свідку у військовій частині повідомили, що в нього є дружина. Свідок не спілкувалася з відповідачем. Свідку відомо, що її брат мав відносини з односельчанкою ОСОБА_10 . ОСОБА_3 постійно жив в с. Ольшаниця, працював в м. Біла Церква. Свідок вважає, що психологічно хтось вплинув на її брата, що той зареєстрував шлюб. ОСОБА_3 не хотів йти служити і відповідач мабуть та людина, що обіцяла вивезти його за кордон. На фото зображені люди, що схожі на позивача, ОСОБА_3 , родичів, але відповідача свідок не знає.

Свідок ОСОБА_11 , яка проживає по сусідству з відповідачем, дала суду показання, що знайома з ОСОБА_3 , часто бачила його в подвір`ї відповідача, бачила, як він йшов з роботи, як він господарював в домоволодінні відповідача. ОСОБА_3 хазяйновитий, обрізав дерева, доглядав садок, побудував сарай, рубав дрова. Відповідач з ОСОБА_3 часто їздили в село. Свідок купувала у ОСОБА_3 мед, знає, що він мав власну пасіку. Відповідач декілька років жила з ОСОБА_3 разом, були як сім`я. Відповідач повідомила свідку, що ОСОБА_3 забрали на війну.

Свідок ОСОБА_12 , яка проживає по сусідству з відповідачем, дала суду показання, що знайома з ОСОБА_3 , він близько 4 років проживав разом з ОСОБА_2 . Свідок повідомила, що відповідачу повезло, бо ОСОБА_3 гарний господар, все міг зробити власними руками, дуже працьовитий. На вихідні дні він їздив в село, бо в нього там пасіка. В село часто їздив з відповідачем, привозили свідку кабачки, постійно чимось пригощали. Свідок часто, 5 раз на рік, виїжджала з міста в Закарпаття і просила відповідача і ОСОБА_13 доглянути за її будинком, годувати собак. Також, відповідач коли їздила з ОСОБА_3 в село, то часто просила свідка приглянути за її будинком і батьком. Свідок зрубала в себе в подвір`ї черешню і ОСОБА_3 порубав деревину на маленькі щіпки, і забрав собі, бо в них є пічка, яку вони топили. ОСОБА_3 бував дома у свідка, допомагав полагодити їй мийку. ОСОБА_3 розповідав про свою пасіку, господарство, про свою бабцю. Свідок не була присутня на весіллі своїх сусідів, але знає, що вони зареєстрували шлюб літом, свідок подарувала їм квіти. Свідок повідомила, що з відповідачем і ОСОБА_3 були добросусідські відносини. Відповідач повідомила свідку, що в неї сталося горе, ОСОБА_3 безвісно зник на війні.

Свідок ОСОБА_14 , який обіймає посаду старости Рокитнянської ОТГ, дав суду показання, що з 2009 року знайомий з ОСОБА_3 , який проживав в с. Ольшаниця, певний період разом працювали, при зустрічі спілкувалися. ОСОБА_3 повідомляв, що працевлаштувався в м. Біла Церква, допомагав дітям, казав, що в місті ночує в доньки. ОСОБА_3 повідомляв, що забрав до себе пристарілу матір, разом господарюють, у вихідні дні доглядає пасіку, мав близько 20 вуликів. У ОСОБА_3 було авто. Свідку відомо, що ОСОБА_3 підтримував відносини в селі з ОСОБА_10 , бо в селі йшли чутки про них, казали, що вони мають одружитися. Свідку не відомо коли мобілізували ОСОБА_3 . Свідок не знайомий з відповідачем. На фото свідок впізнав священнослужителя місцевої церкви отця ОСОБА_15 , але свідку нічого не відомо про одруження і вінчання ОСОБА_3 . Свідок не впевнений чи знайомий з іншими особами на фото.

Свідок ОСОБА_16 , який проживає по сусідству з позивачем, суду дав показання, що добре знайомий з ОСОБА_3 , проживали на одній вулиці в с. Ольшаниця. ОСОБА_3 працював в м. Біла Церква, не був одружений, в селі знають, що ОСОБА_3 мав відносини з ОСОБА_10 , але вони не жили разом, просто про них говорили в селі. Свідок не знайомий з відповідачем, та ОСОБА_3 нічого не казав свідку про неї.

Свідок ОСОБА_17 , яка проживає в с. Ольшаниця та знає родину ОСОБА_18 , дала суду показання, що у неї з ОСОБА_3 була в дитинстві любов, ОСОБА_3 після розірвання свого шлюбу, їздив до свідка, спілкувалися, ОСОБА_3 був її цивільним чоловіком., постійно підтримував відносини з нею. Іноді ОСОБА_3 залишався ночувати в м. Біла Церква. Потім свідку стало відомо, що ОСОБА_3 одружився, але його дружина чогось не приїздила в село. Свідок думала, що то одруження відбулося для якоїсь справи, для виїзду ОСОБА_3 за кордон. Свідок підтримує стосунки з позивачем, допомагає їй. Через одруження ОСОБА_13 , свідок з ним посварилася. Свідку нічого не відомо про вінчання ОСОБА_19 з відповідачем в сільській церкві. Свідок не має спільних фото з ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_20 , який обіймає посаду дільничного інспектора с. Ольшаниця з 2012 року, дав суду показання, що знайомий з ОСОБА_3 , знає, що колись ОСОБА_3 був одружений, має двох дітей, потім він розірвав шлюб. ОСОБА_3 проживав разом з матір`ю, вели разом господарство. Свідок часто бачив ОСОБА_3 в селі. ОСОБА_3 повідомляв, що їздить в місто до доньки. Свідку нічого не було відомо про одруження ОСОБА_3 з відповідачем. Свідку відомо, що ОСОБА_3 мав стосунки з ОСОБА_10 . Свідок про сім`ю та особисті стосунки у ОСОБА_3 нічого не запитував. На пред`явленому свідку в судовому засіданні фото із церковного обряду вінчання, свідок зазначив, що особа схожа на ОСОБА_3 , але свідок на 100 % не впевнений, що то він.

Аналізуючи покази свідків сторони позивача, суд звертає увагу, що кожен з них ставив під сумнів пред`явлені відповідачем для огляду сімейні фотосвітлини де містяться чіткі (кольорові) зображення позивача, відповідача і ОСОБА_3 . Жоден із свідків не повідомив причин своїх сумнівів, лише вказували про необхідність експертного підтвердження тих фото. Така позиція свідків оцінюється критично, оскільки будучи добре знайомим із ОСОБА_3 ніхто не назвав, що він є на фото, лише вказували про схожість на нього. Хоча, сторона відповідача ставила питання не про зображені події, чи про відносини, родинні чи дружні зв`язки сфотографованих осіб, чи дати зображених подій, а запитання стосувалися про осіб, які добре знайомі свідкам і при цьому, свідки сильно сумнівалися в тому, що бачать, не могли назвати добре знайомих осіб.

Отже, для позивача та всіх свідків сторони позивача особи, що зображені на фото схожі на знайомих осіб, але не є ними, бо відсутні висновки експертизи в підтвердження справжності фото і, при цьому клопотання про призначення такої експертизи сторона позивача не заявила.

Лише позивач в судовому засіданні зазначила, що на одному із фото можливо зображена її хата і вона та застілля в її кімнаті, де присутні син та відповідач, але позивач не пам`ятає тієї події, бо в будинку часто бувають різні люди, тому припустила, що може була і відповідач. Позивач не пам`ятає події вінчання свого сина, а тому ставить під сумнів фото де зображений церковний обряд.

В даному випадку, суд звертає увагу, що за відсутності ОСОБА_3 , ні його родичі, ні інші особи, які були допитані в якості свідків, не можуть стверджувати про його дійсні наміри та надати дійсну оцінку стосункам, які існували між дружиною та чоловіком.

Також, суд звертає увагу, що сторона позивача надала суперечливі пояснення та наводить суперечливі обставини. Зокрема, в позовній заяві вказано, що спілкування ОСОБА_3 з відповідачем було обмежено лише нерегулярними зустрічами по вихідним і про ці зустрічі позивачу нічого не було відомо. А в судовому засіданні позивач вказала, що взагалі не знайома з відповідачем.

Щодо показів свідків про постійне проживання ОСОБА_13 в селі, разом з матір`ю, суд звертає увагу, що в даній справі не було предметом спору факт проживання осіб однією сім`єю в період до укладення шлюбу, до 28.06.2024р. А отже, факт проживання ОСОБА_13 з відповідачем постійно чи періодично, тимчасово, чи зустрічі по вихідним, чи взагалі не проживання разом в одному помешканні до реєстрації шлюбу (28.06.2024 р.), не є підставою для визнання їхнього шлюбу недійсним. Також, і тривале не проживання подружжя разом у зв`язку із мобілізацією до ЗСУ та службою ОСОБА_13 після реєстрації шлюбу не вказує на фіктивність укладеного ними шлюбу.

Перебування у власності ОСОБА_13 домоволодіння де він мешкав з матір`ю та придбання ним побутової техніки і різних речей, документи на які знаходяться в його будинку, не може вказувати на відсутність у ОСОБА_3 наміру на створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя з ОСОБА_2 .

Твердження представника позивача адвоката Єліна І.К., що ОСОБА_3 не мав наміру створити сім`ю, судом оцінюються критично за їх голослівністю, так як не мають доказової сили відповідно до положень ч.2 ст. 76 ЦПК України та є лише припущенням, власним трактуванням і баченням намірів ОСОБА_13 і його дружини під час укладення шлюбу. При цьому, такі припущення містили некоректні звинувачення відповідача в корисливості та обмані.

ОСОБА_3 надав військовій частині де служив всі відомості про свою дружину та саме на її адресу і на її ім`я прийшло сповіщення, що молодший сержант ОСОБА_3 зник безвісти 26.08.2024р. під час виконання бойового завдання (а.с.56).

Судом встановлено, що, до реєстрації свого шлюбу, 27.06.2024 р. ОСОБА_3 надаючи відомості про себе, які відображені в картці соціально психологічного вивчення кандидата для проходження служби за мобілізацією у ЗСУ, вказав ОСОБА_4 своєю дружиною, вказав дату її народження, контакти. Дійсно в цій картці, ОСОБА_3 зазначив свій стан, як неодружений, бо реєстрація його шлюбу відбулася наступного дня після заповнення цієї Картки (а.с.84)

Відповідач суду зазначила, що цікавиться станом розслідування факту зникнення її чоловіка, припускає, що він може бути в полоні, не дивлячись на те, що його мати відбула вже поминальний обід за сином бо впевнена, що ОСОБА_13 не має серед живих.

Під час розгляду справи, сторона позивача детально аналізувала докази сторони відповідача, ставила їх під сумнів, просила визнати їх недостовірними і при цьому, не надала жодного контрдоказу в спростування доказів відповідача. Так, позивач не спростувала факт реєстрації шлюбу, факт вінчання подружжя, факт святкування подружжям ОСОБА_18 різних подій, що відображені на фотосвітлинах. Навіть докази надані позивачем (картка кандидата для проходження служби за мобілізацією у ЗСУ) містять дані вказані особисто ОСОБА_3 про свою дружину ОСОБА_2 . Отже, є голослівним твердження, що фото змонтовані, а свідоцтво про вінчання сфальсифіковане та подружжя ОСОБА_18 не мали наміри створювати сім`ю.

З огляду вище наведеного, суд приходить до висновку, що обставини укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_21 відповідають загальновизнаним у суспільстві нормам поведінки осіб, які мають бажання створити сім`ю та взяти взаємні зобов`язання. Вказані особи мали відносини, звернулися в органи РАЦС, подавши відповідні заяви, зареєстрували шлюб, чому передувало вінчання в церкві за релігійними канонами.

Крім того, суд звертає увагу, що ні на стадії підготовчого провадження, ні під час розгляду справи по суті сторона позивача так і не змогла суду обґрунтувати підстави позовних вимог та мету звернення до суду.

У статті 42 СК України законодавцем визначено коло осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним.

Так, згідно норми ст. 42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають, зокрема, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу. Тобто у разі пред`явлення позову особою, яка вважає, що були порушені її права у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу слід встановити в чому таке порушення полягає.

Однак, позивач в судовому засіданні не пояснила, які її особисто права було порушено внаслідок укладення її сином шлюбу з ОСОБА_2 . При цьому слід зазначити, що наразі спорів про спадкування не може існувати, оскільки ОСОБА_3 не значиться померлим, він визнаний безвісно зниклою особою.

Отже, з огляду вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Позивач не обґрунтувала підстав позовних вимог та мету звернення до суду та не подала належних і допустимих доказів, надавши правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористалася своїм правом на судовий захист, однак її позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

У разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача ( ст. 141 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258- 265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання шлюбу недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 27.03.2025 року

Суддя О. Я. Ярмола