Номер провадження 2/676/962/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Семенюк В.В.

за участю секретаря судового засідання - Сенчишеної Р.М.

справа № 676/8815/24,

розглянувши в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , де третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 103645642 від 23.03.2021 року.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.01.2025 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е., в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.03.2021 року в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 було подано Заявку на отримання кредиту № 103645642 та шляхом використання одноразового пароля між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою, 23.03.2021 року укладено Договір про споживчий кредит № 103645642. Згідно платіжного доручення відповідачці перераховані кредитні кошти на її картковий рахунок в сумі 6 000, 00 грн.

23.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено Договір відступлення права вимоги, згідно умов якого право грошової вимоги за Договором про споживчий кредит № 103645642 від 23.03.2021 року перейшло до ТОВ «Діджи фінанс».

Відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання за даним Договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 22 250,90 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 5 364,00 грн., заборгованість за відсотками - 16 886,90 грн. Представник позивача, просить суд стягнути відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором про споживчий кредит № 103645642 від 23.03.2021 року в розмірі 22 250,90 грн., а також судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Відповідача ОСОБА_1 направила до суду Відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позов ТОВ «Діджи Фінанс» є надуманим і протиправним, оскільки Договір укладений 23.03.2021 року, за яким строк кредитування становив 4 дні, а саме до 27.03.2021 року, тобто право вимоги про виконання зобов`язання виникло у кредитора 28.03.2021 року. Вважає, що кредитор мав право звернутися до суду з позовом з 27.03.2021 року по 27.03.2024 року, однак звернувся лише 28.12.2024 року, тобто пропустив строк позовної давності, тому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному об`ємі.

Представник позивача «Діджи Фінанс» Чуприна К.В. направила до суду письмові пояснення на Відзив відповідачки, в яких зазначила, що доводи ОСОБА_1 про пропущення позивачем строків позовної даності, що відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові є помилковими, з огляду на наступне. Так, Цивільним кодексом України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.ст.255, 257 ЦК України).

Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого борг або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» від 11 березня 2020 року впроваджено дію карантину. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби, строки визначені ст.ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України були продовжені на строк дії такого карантину (п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

24.02.2022 року Законом України «Про правовий режим воєнного станув Україні» введено режим воєнного стану. Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом зупиняється на строк дії такого стану. Дія карантину завершена 1 липня 2023 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 року.

Враховуючи, що Договір про споживчий кредит № 103645642, укладений між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою ОСОБА_1 23.03.2021 року, трьох річний строк загальної позовної давності спливав би 27.03.2024 року, але враховуючи продовження строків позовної давності на строк дії карантину з 11.03.2020 року та зупинення перебігу позовної давності на строк дії воєнного стану з 24.02.2022 року, позивачем не пропущений строк позовної даності за вищевказаним Договором і до цього часу, отже доводи відповідачки, що позивачем пропущений строк позовної давності, протягом якого останній мав право пред`явити даний позов, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Представники позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е., Чуприна К.В. в судове засідання не з`явилися, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, також направила суду письмову заву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд розглядає справу у відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

23.03.2021 року в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» Зябліцевою К.І. було подано Заявку на отримання кредиту № 103645642, тобто, шляхом використання одноразового пароля між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою було укладено Договір про споживчий кредит № 103645642 та на підставі Платіжного доручення № 26188534 від 23.03.2021 року відповідачці були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6 000,00 грн.

В подальшому, 23.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено Договір відступлення права вимоги, згідно умов якого право грошової вимоги за Договором про споживчий кредит № 103645642 від 23.03.2021 року (Кредитний договір) перейшло до ТОВ «Діджи фінанс».

За змістом п.6.3. Договору, позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5. договору).

Відповідач не виконав свого обов`язку за Договором про споживчий кредит № 103645642 від 23.03.2021 року, у зв`язку з чим, станом на 30.10.2023 року у відповідачки ОСОБА_1 утворилась заборгованість в розмірі 22 250,90 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 5 364,00 грн., заборгованість за відсотками 16 886,90 грн.

27.09.2024 року відповідачці направлена досудова вимога щодо сплати заборгованості на користь позивача, яку остання проігнорувала.

Так, за правилом ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України).

Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що 23.03.2021 рокуміж ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 103645642 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, який був підписаний у порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію» шляхом переказу коштів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у порядку та розмірах, визначених умовами п.1.5-1.7 вказаного Договору. Оскільки 23.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено Договір відступлення права вимоги, право грошової вимоги за Договором про споживчий кредит № 103645642 від 23.03.2021 року щодо ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Діджи фінанс».

Так, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених з містом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідний правовий висновок зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 та постановою Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц.

Пунктом 1.5.2. Договору про споживчий кредит № 103645642 від 23.03.2021 року встановлено, що проценти за користування кредитом: 240,00 грн., які нараховуються за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідачка належним чином умови укладеного Кредитного договору не виконувала, своєчасно кредит та нараховані відсотки за користування кредитними коштами не погасила.

Згідно Розрахунку заборгованості за Договором про споживчий кредит № 103645642 від 23.03.2021 року (Відомості про щоденні нарахування та погашення) за період з 23.03.2021 року по 08.06.2021 року у відповідачки ОСОБА_1 утворилась заборгованість в розмірі 22 250,90 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 5 364,00 грн., заборгованість за відсотками 16 886,90 грн.

Разом з цим, суд зазначає, що згідно наданого вище Розрахунку, заборгованість за відсотками за користування кредитним коштами у розмірі 22 250,90 грн. включає у себе суму нарахованих відсотків поза межами 4-х денного строку кредитування відповідачки.

При цьому, суд звертає свою увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18).

Отже, сума відсотків за користування кредитом за Договором про споживчий кредит № 103645642 від 23.03.2021 року та які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача становить 6 960,00 грн. із розрахунку: 240,00 грн. в день х 4 дні = 960,00 грн. + 6 000,00 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що поданий позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню, тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість, яка утворилася за Договором про споживчий кредит № 103645642 від 23.03.2021 року у розмірі 6 960,00 грн., із розрахунку: 6 000,00 грн. (заборгованість за тілом кредиту) + 960,00 грн. (заборгованість за відсотками).

Щодо стягнення із відповідачки судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково на 31,3% у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 758,20 грн., із розрахунку (2 422,40 грн. 68,7%).

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано Договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.08.2024 року, Додаткову угоду № 103645642 від 30.09.2024 року до Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.08.2024 року, Детальний опис робіт 30.08.2024 року на суму 6 000,00 грн., Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.09.2024 року.

Оскільки позовні вимоги судом задоволено у відсотковому співвідношенні на 31,3%, то відповідно і сума витрат на правничу допомогу на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить 1 878,00 грн., із розрахунку (6 000,00 грн. 68,7%).

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.207, 526, 530, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (, юридична адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8 м. Київ поштовий індекс 04112) заборгованість за Договором про споживчий кредит № 103645642 від 23.03.2021 року в розмірі 6 960,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 960,00 грн. - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ: 42649746, юридична адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8 м. Київ поштовий індекс 04112) витрати по сплаті судового збору у розмірі 758,20 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 1 878,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення.

Дата складення повного судового рішення 28 березня 2025 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду: Семенюк В.В.