Справа № 289/895/24
Номер провадження 2/289/44/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Кириленка О.О.,

з участю секретаря судового засідання Науменко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №014/380805/82/694542 від 24.10.2019 у розмірі 77274,66 грн, судовий збір у розмірі 3028 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за вказаним договором, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 19.04.2024 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 48). Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

03.07.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить продовжити йому строк для подання відзиву та відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Відповідач зазначив, що він не заперечує факт укладення 20.10.2019 кредитного договору з ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», однак він не порушував права позивача, а наданий суду розрахунок заборгованості не містить дати, печатки, підпису посадової особи позивача. Звертає увагу суду на те, що заборгованість нарахована з порушенням строків позовної давності і містить суму, яка знаходиться за їх межами. Крім того, згідно позовної заяви і додатків до неї, строки позовної давності почали спливати з жовтня 2019 року, а позивач звернувся до суду за захистом своїх прав лише у квітні 2024 року, тобто майже через 5 років. На думку відповідача, у позовній заяві ставиться незаконна вимога про стягнення заборгованості по нарахованих відсотках в сумі 8422,81 грн, оскільки на період воєнного стану до позичальника не можуть застосовані штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань (а.с. 57-63, 64-68).

16.07.2024 від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначила, що неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні не має наслідком недійсності правочину про заміну кредитора, однак тягне за собою ризик настання для нового кредитора несприятливих наслідків, зокрема визначених ч. 2 ст. 516 ЦК України та ч. 2 ст. 518 ЦК України. Надані позивачем докази подані відповідно до вимог процесуального законодавства та є належними і допустимими. Представник позивача звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр-розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем, таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених кредитором розрахунків. Сторонами договору погоджено збільшення строку позовної давності до 70 років, а всі суми нараховані кредиторами в межах погодженого строку позовної давності. Строки позовної давності не були пропущені позивачем з урахуванням п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України (а.с. 69-74).

Окрім того в цей же день представник позивача подала клопотання, в якому вона просить суд поновити строк на подачу документів та долучити до матеріалів справи копію кредитного договору №014/380805/82/694542 від 24.10.2019 (а.с. 75-81).

24.07.2024 від відповідача надійшли заперечення щодо поданих представником позивача доказів зазначивши, що вищевказане клопотання не підлягає до задоволення, оскільки не наведено жодної поважної причини для поновлення строків подання доказів по справі. Замінюючи копію кредитного договору позивач не звертає увагу на додатки, зокрема розрахунки заборгованості та інші додатки, які стосуються безпосередньо замінюваного кредитного договору (а.с. 85-89).

Представник позивача скориставшись своїм правом 31.07.2024 подала до суду письмові пояснення, в яких вказала, що кредитний договір було долучено до матеріалів справи у зв`язку з технічною помилкою, яку було виявлено вже під час підготовки письмових пояснень, а саме в матеріалах справи містився помилковий договір по іншому боржнику. Представник позивача звертає увагу суду на те, що даний доказ є необхідним для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, оскільки містить інформацію щодо обставин, які підлягають доказуванню (а.с. 90-94).

05.09.2024 від відповідача надійшло клопотання про поновлення строків подання доказів до суду та про долучення до матеріалів справи доказів, які підтверджують те, що відповідач здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю 2 групи, та батьком ОСОБА_3 , який теж є особою з інвалідністю (а.с. 125-143).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати строк позовної давності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 24.10.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/694542, відповідно до умов якого банк відкрив поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів (а.с. 77).

Відповідно до п. 1.2.1 кредитного договору, кредит надається з метою придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною, професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 25489,40 грн; оплати клієнтом страхового платежу в розмірі 489,40 грн.

Згідно з п. 1.2.2. строк кредиту 48 місяців, з 24.10.2019 по 24.10.2023.

Процентна ставка фіксована і становить 52,9% (п. 1.2.3. кредитного договору).

Відповідно до паспорту споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», який підписаний представником банку та ОСОБА_1 , сума кредиту 25489,40 грн.; строк кредитування 48 місяців; процентна ставка, відсотків річних 52,9 %; пеня 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (а.с. 79, 80).

20.09.2019 АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір відступлення права вимоги №114/2-19-F з ТОВ «Вердикт капітал», відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договору №014/380805/82/694542, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та боржником ОСОБА_1 (а.с. 13-14, 15-16, 17).

Як вбачається із наданого розрахунку заборгованості, внаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договорами у нього виникла заборгованість станом на 17.03.2020, яка складається із заборгованості за кредитом 25489,40 грн, заборгованості за відсотками 5348,96 грн, а також пені у розмірі 2646,29 (а.с. 10).

Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором розмір заборгованості станом на 10.03.2023 становить 71349 грн, яка складається з заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 25489,40 грн, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 5348,96 грн, заборгованості за пенею у розмірі 2497,84 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 38013,49 грн (а.с. 11).

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10.03.2023, відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №014/380805/82/694542, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та боржником ОСОБА_1 (а.с. 18-24).

Суд не бере до розгляду докази надані відповідачем, оскільки вони не стосуються предмета доказування (а.с. 128-137).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги, правонаступництва).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом із тим, з матеріалів справи судом встановлено, що договір між ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та відповідачем ОСОБА_1 , за яким позивач просить стягнути заборгованість, було укладено 24.10.2019.

Натомість, зі змісту п. 2.1. договору факторингу від 20.09.2019, вбачається, що на умовах та в порядку, встановленому цим договором та відповідно до ст. 512-519 ЦК України, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників вказаними у реєстрі боржників.

Таким чином, ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» не могло відчужити право вимоги за майбутнім кредитним договором, тобто за договором, який станом на 20.09.2019, ще не був укладений.

Враховуючи наведені обставини, позивачем не доведено перехід до нього права вимоги за кредитним договором №014/380805/82/694542 від 24.10.2019, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Що стосується клопотання відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд зазначає , що позовна давність застосовується лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)).

Беручи до уваги, що суд дійшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовної вимоги позивача, тому відсутні правові підстави для застосування позовної давності.

Керуючись ст. 514, 516, 526, 615, 626, 638, 1046, 1054 ЦК України, згідно ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ, 01133, ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 31.03.2025.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО