Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/6408/24
Провадження №: 2/332/568/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Завіновської А.П.,

при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Гесня Н.Т.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Лугового Б.В.,

розглянувши в режимі відеоконференції, в судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою поданою адвокатом Гесня Наталією Томашівною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

07.11.2024 р. до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява адвоката Гесня Наталії Томашівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якої зазначено наступне.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2024 року встановлено, що 21.08.2024, приблизно об 11 год. 30 хв. ОСОБА_2 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 в кабінеті АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час раптово виниклого конфлікту зі старшим офіцером відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_1 , наніс останньому один удар головою в ділянку носу, чим спричинив потерпілому, згідно висновку експерта № 1434п від 22.08.2024, закритий подвійний перелом кісток носу з мінімальним зміщенням з синцем і саднами в ділянці носа, синцем в ділянці лівого ока з внутрішньої сторони, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Зазначеним вироком ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті, а саме: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення події, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі одужання та правової реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності офіцера ЗСУ.

В момент отримання тілесних ушкоджень, позивач переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Також пережив стійке нерозуміння дій працездатного чоловіка, який не бажає захищати свою Батьківщину, натомість принижує гідність офіцера, чоловіка, який в день повномасштабного вторгнення країни-агресора за власним бажанням, без будь-якого примусу, звернувся до військомату та був мобілізований до лав Збройних Сил України. Отже, своїми діями ОСОБА_2 не тільки принизив самого позивача, а й висловив неповагу до рішень Президента України щодо загальної мобілізації, підірвав шанобливе ставлення до військовослужбовців, та з неповагою віднісся до людей, що за покликом серця пішли на захист України в цей складний час.

Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього, що вплинуло на стосунки позивача із сім`єю та загальний психоемоційний стан в родині.

Також позивач зазначає, що внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, він досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою відповідача, переживає щодо своєї соціальної репутації, зміни відношення оточуючих, зневаги перед колегами-військовослужбовцями.

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, що дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Отже, протиправними діями ОСОБА_2 моральному здоров`ю позивача спричинено значної шкоди, яку останній оцінює у розмірі 100 000, 00 гривень.

У зв`язку з чим, представник позивача просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 100 000, 00 гривень, а також судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 гривень.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Луговий Б.В. зазначав, що розмір моральної шкоди, яку заявляє позивач є занадто завищеною, та такою, що не відповідає обставинам події кримінального правопорушення, а тому розумною та адекватною сумою моральної шкоди вважав в розмірі 2 000 грн. Водночас просив у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача понесені останнім судові витрати, орієнтовною вартістю у 20 000 грн.

У відповіді на відзив представник позивача - адвокат Гесня Н.Т., просила не приймати до уваги відзив відповідача та задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2024 року у вказаній справі відкрито провадження і її призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, в підготовче судове засідання на 09 год. 30 хв. 03.12.2024 року. В подальшому підготовче судове засідання неодноразово відкладалось, останній раз на 09 год. 30 хв. 18.12.2024 р.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2024 року підготовче провадження по справі закрито і її призначено до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 13.01.2025 р. В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався, останній раз на 14 год. 00 хв. 13.03.2025 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали, просили її задовольнити з підстав, зазначених у ній. При цьому, позивач вказував, що внаслідок протиправних дій відповідача постраждав його авторитет як офіцера ЗСУ, у нього погіршився сон, стосунки з дружиною, він був змушений витрачати час та кошти на лікування. На лікування ним було витрачено приблизно 6 000 грн., а також на пальне для транспортного засобу для поїздок до лікаря, якого він відвідував 3-4 рази на місяць.

Відповідач в судовому засіданні зазначав, що 21.08.2024 він пішов до ТЦК для того, щоб забрати військовий квиток, який він залишив у вказаній установі ще у 2022 році. Коли він хотів покинути приміщення ТЦК, його направили до 37 кабінету для того, щоб відмітити перепустку. Під час спілкування у цьому кабінеті з позивачем між ним виникла суперечка, під час якої позивач почав його штовхати, а він захищаючись ненавмисно вдарив його головою. При цьому, вказував, що підстав його тримати у ТЦК не було, оскільки у нього є бронь від підприємства, де він працює. Також вказував, що його заробітна плата складає приблизно 9000 грн.

Представник відповідача вважав суму моральної шкоди в заявленому розмірі завищеною та такою, що не відповідає понесеним позивачем стражданням, а також дійсним обставинам кримінального правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що її син ОСОБА_2 пішов до ТЦК забрати свій військовий квиток, а вона в цей час перебувала вдома і очікувала його, оскільки вони потім збиралися йти до лікарні, у зв`язку із наявною у неї травмою. Коли син прийшов до ТЦК вона розмовляла з ним по телефону та чула суперечку, яка виникла між ним та працівниками ТЦК. Тоді вона прийшла до приміщення ТЦК, де з вікон чула крики сина, який просив відпустити його. І вона, і син викликали поліцію. Крім того, свідок зазначав, що внаслідок вказаних подій баба відповідача - ОСОБА_4 потрапила до лікарні із діагнозом інсульт.

Заслухавши в судовому засіданні учасників справи, свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2024 року встановлено, що 21.08.2024, приблизно об 11 год. 30 хв. ОСОБА_2 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 в кабінеті № 37 за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час раптово виниклого конфлікту зі старшим офіцером відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_1 , наніс останньому один удар головою в ділянку носу, чим своїми діями спричинив потерпілому, згідно висновку експерта №1434п від 22.08.2024, закритий подвійний перелом кісток носу з мінімальним зміщенням з синцем і саднами в ділянці носа, синцем в ділянці лівого ока з внутрішньої сторони, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Зазначеним вироком ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Вказаний вирок набрав законної сили (а.с. 23-25).

На підтвердження позовних вимог та заперечень проти них сторонами були надані суду наступні докази:

- довідка видана ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.04.2024 № 29/2658 про те, що капітан ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 24 лютого 2022 року (а.с. 17);

- заключення КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР від 21.08.2024 року про те, що ОСОБА_1 , 1981 року народження звернувся до лікарні зі скаргами про отримання під час несення служби травми. Діагнозом: забійна рана носа, перелом кісток носа без зміщення, МВТН з 21.08-23.08.2024 (а.с. 18);

- консультативний висновок лікарня отоларинголога ВЧ НОМЕР_1 від 23.08.2024 № 3523, яким ОСОБА_1 встановлено діагноз: садно спинки носа, закритий перелом кісток носа без зміщення, параорбітальна гематома (а.с. 19);

- посвідчення офіцера на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с. 20-22);

- вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2024 року (а.с. 23-25);

- витяг з наказу Мінекономіки за № 18583 від 26.07.2024 року про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_2 (а.с. 45);

- документи, що підтверджують родинні відносини між відповідачем та свідком ОСОБА_3 , а також іншою особою - ОСОБА_4 (баба відповідача) ( а.с. 46-48);

- виписки із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого № 15131, № 15180/685, № 11743/490 відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 49-51).

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною першою ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наводиться у ст. 16 Цивільного кодексу України.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В постанові Верховного Суду від 21 квітня 2022 року у справі № 748/359/20 (провадження № 61-8641св21) зроблено висновок про те, що «будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом».

Як зауважує Верховний Суд у постанові від 7 квітня 2020 року по справі №572/3209/17, розмір грошового відшкодування моральної шкоди становить предмет оціночної діяльності суду та визначається залежно від визначених Цивільним кодексом України критеріїв з урахуванням вимог розумності та справедливості, а не на підставі висновку експертизи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Аналізуючи наведені положення законодавства, судової практики на предмет їх відповідності фактичним обставинам справи, суд доходить висновку про те, що внаслідок вчиненого злочину позивач дійсно зазнав душевних страждань, а тому визначає суму у розмірі 20 000, 00 грн., як таку, що є достатньою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, а також відповідає вимогам розумності і справедливості.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн. На підтвердження понесених витрат позивачем надані наступні докази: копія договору № 031124 від 03 листопада 2024 року про надання правничої (правової) допомоги, додатковий договір № 131124 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 03 листопада 2024 року, акт приймання-передачі наданих робіт/послуг від 13 листопада 2024 року, копія ордеру на надання правничої допомоги, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах № 810/3806/18 від 17.09.2019, № 320/11366/20 від 13.05.2022.

З урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу розмірі 3 000, 00 грн.

Оскільки, при подачі позовної заяви до суду позивач ОСОБА_1 , був звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до задоволених вимог в розмірі 242, 24 гривні.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 13, 76-82, 137, 141, 212, 263-265, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовну заяву поданою адвокатом Гесня Наталією Томашівною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 20 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу - 3 000, 00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави - 242, 24 гривні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , рнкопп НОМЕР_3 .

Представник позивача: адвокат Гесня Наталія Томашівна, адреса: 49101, м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. 11, офіс 209.

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_4 .

Представник відповідача: адвокат Луговий Борис Владленович, адреса реєстрації: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 135, офіс 603.

Суддя: А.П. Завіновська