Справа № 939/256/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02 квітня 2025 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Міланіч А.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 травня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75577715, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора t2wzKS1tHY, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 8000 грн., строком кредитування 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день.

26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу № 2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором позики № 75577715 від 08 травня 2021 року.

03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором позики № 75577715 від 08 травня 2021 року.

Відповідно до реєстру прав вимог від 03 квітня 2023 року до вказаного договору факторингу ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26 944,80 грн., з яких: 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18 944,80 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Враховуючи вказані обставини, просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 27 104 грн. і судові витрати.

Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов.

20 березня 2025 року від представника відповідача адвоката Нікітіна В.В., надійшов відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги він визнав частково, одночасно зазначив, що дійсно відповідач уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вказаний кредитний договір та отримав кредит у сумі 8000 грн. строком на 30 днів до 07 червня 2021 року. Позивачем не надано детального розрахунку, складеного первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», за складовими кредитної заборгованості, яку просить стягнути з відповідача, зокрема простроченої заборгованості за процентами в сумі 18 944,80 грн. із зазначенням за який період була нарахована та за якою відсотковою ставкою. Додана до позову роздруківка Правил надвння грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», на яких відсутні ознаки накладення цифрового чи фізичного підпису відповідача, чи будь-яких інших ознак підпису, які б фіксували дату ознайомлення і погодження позичальника із запропонованими у цих Правилах умовами кредитування, не може вважатись належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиялення і дій однієї сторони позикодавця, яка може вносити відповідні зміни у зазначені Правила. Вказаний розрахунок забогованості, свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих і несплачених процентах за користування позикою включає періоди, які виходять за межі строку кредитування (30 днів, до 07 червня 2021 року), а тому є безпідставною і задоволенню не підлягає. З відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором в розмірі, визначеному договором, що становить 4616,80 грн., з розрахунку (8000 грн. х 1,99% х 30 днів - 159,20 грн. (сплачені проценти 07 червня 2021 року згідно розрахунку). Тому з відповідача підлягає до стягнення сума заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 12 616,80 грн., з яких: 8000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 4616,80 грн. сума заборгованості за відсотками.

25 березня 2025 року від представника позивача ОСОБА_2 , надійшла відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Доводи представника відповідача, щодо безпідставного нарахування заборгованості за процентами є предчасними, оскільки таке нарахування здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до них/правил, й саме через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Більш того, позивач просить стягнути суму заборгованості за договорами позики лише до моменту відступлення прав вимоги первісними кредиторами, інших нарахувань позивачем не заявлялось, зокрема процентна ставка за понад строкове користування позикою 2,7% за кожен день, яка передбачена договором позики, погодженими відповідачем та регламентована правилами надання грошових коштів у позику не нараховано, оскільки зазначена процентна ставка значно фінансово навантажить відповідача.

Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 08 травня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 укладено договір позики № 75577715, який було підписано електронним підписом позичальника t2wzKS1tHY, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 8000 грн., строком кредитування 30 днів до 07 червня 2021 року, зі сплатою процентної ставки в розмірі 1,99% за день /а.с.24/.

26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу № 2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором позики № 75577715 від 08 травня 2021 року /а.с.39-42,43,44,45,46,47-48,49/.

03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором позики № 75577715 від 08 травня 2021 року /а.с.50-54,55,56,57,58,59-60/.

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача по вказаному договору складає 26 944,80 грн., що включає: 8000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18 944,80 грн. заборгованість за процентами /а.с.10-15/.

Згідно розрахунку заборгованості відповідач по вказаному договору здійснив оплату відсотків на рахунок кредитора 07 червня 2021 року 159,20 грн. /а.с.11/.

Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Законом України «Про електроннукомерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст.11 Закону України «Про електроннукомерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електроннукомерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України«Про електроннукомерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З огляду на те, що факт підписання сторонами договору позики та отримання відповідачем грошових коштів не спростований, то суд вважає вказаний договір укладеним і що між сторонами досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов вказаного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, що визнається і відповідачем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, в передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернув, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики в розмірі 8000 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 8000 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між фінансовою установою і відповідачем договору позики від 08 травня 2021 року дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику в повному обсязі у визначений договором строк до 07 червня 2021 року /а.с. 24/.

Таким чином, позикодавець відповідно до ст.1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 30 днів, тобто до 07 червня 2021 року.

Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування /а.с.10-15/.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «Фінпром Маркет», як правонаступником позикодавця, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позиками за період з 08 червня 2021 року по 03 квітня 2023 року, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за договором позики № 775577715 від 08 травня 2021 року в розмірі, що становить 4616,80 грн. (8000 грн. х 1,99% х 30 днів - 159,20 грн. (сплачені проценти 07 червня 2021 року згідно розрахунку).

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики № 775577715 від 08 травня 2021 року в розмірі 12 616,80 грн., яка складається із: 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4616,80 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити.

Згідно із ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позов ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1134,28 грн., виходячи з розрахунку: 12 616,80 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 26 944,80 грн. (розмір заявлених позовних вимог), а також на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 1638,86 грн., виходячи з загального розміру 3500 грн. (12 616,80 грн. х 3500 грн. / 26 944,80 грн.), що, на думку суду, відповідає ступеню складності справи, загального часу, витраченого адвокатом на підготовку та участь у розгляді даної справи (справа спрощеного провадження), співмірно розміру стягнутих сум.

З позивача на користь відповідача необхідно стягнути на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 1595,26 грн., виходячи з загального розміру 3000 грн. за складання відзиву на позов (14328 грн. (позовні вимоги, у задоволенні яких відмовлено) х 3000 грн. / 26 944,80 грн.), що, на думку суду, також відповідає ступеню складності справи, загального часу, витраченого адвокатом на підготовку та участь у розгляді даної справи (справа спрощеного провадження), співмірно розміру сум, у стягненні яких відмовлено.

Таким чином, при зарахуванні взаємних стягнень витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 43,60 грн. (1638,86 грн. - 1595,26 грн.).

Керуючись ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" (, місцезнаходження юридичної особи: 08200, м.Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9А, офіс 204, НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ», код банку: 334851) заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 616 (дванадцять тисяч шістсот шістнадцять) гривень 80 копійок.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1134 (одна тисяча сто тридцять чотири) гривні 28 копійок та на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 43 (сорок три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Головуючий-суддяА.Міланіч