Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/709/25
Номер провадження2/711/793/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
21 березня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
27 січня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», в інтересах якого діє представник адвокат Городніщева Єлизавета Олегівна, звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 108903,25 грн та судові витрати.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 08.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4281041 (надалі кредитний договір), відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, що визначені умовами кредитного договору шляхом перерахування коштів на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладення договору.
Підсумовуючи викладене, позивач констатує, що кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства у електронній формі.
Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. Крім того, відповідно до умов кредитного договору передбачено, що договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом 364 днів: з 08.01.2024 до 06.01.2025.
На підтвердження факту укладення кредитного договору позивачем надано: договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4281041 від 08.01.2024; додаток № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4281041 від 08.01.2024; паспорт споживчого кредиту; розрахунки заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4281041 від 08.01.2024, що підготовлені як ТОВ «Лінеура Україна», так і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача, то ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» як позивач обгрунтовує це тим, що 26.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (нині ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») укладено договір факторингу №26/10/2024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (нині ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, строк виконання якої настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників ТОВ «Лінеура Україна», зокрема, і до ОСОБА_1 за кредитним договором №4281041 від 08.01.2024.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 30 хв 25 лютого 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 лютого 2025 року відкладено розгляд справи за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до 10 год 00 хв 21 березня 2025 року у зв`язку із відсутністю у діях відповідача повторності (ч.4 ст.223 ЦПК України), з якою законодавець пов`язує можливість ухвалення заочного рішення за умови відсутності заперечень позивача та/або її представника проти заочного розгляду справи (п.4 ч.1 ст.280 ЦПК України). Водночас у пункті 3 резолютивної частини ухвали від 25.02.2025 судом роз`яснено відповідачу наслідки повторної неявки, передбачені ч.4 ст.223 ЦПК України, а саме: суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Представник позивача адвокат Городніщева Є.О. у судове засідання, що призначено о 10 год 00 хв 21 березня 2025 року, не з`явилася, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як позивача, так і його представника адвоката Городніщевої Є.О., що були отримані цими учасниками справи 26.02.2025 о 16 год 46 хв 10 сек. Водночас представник позивача адвокат Городніщева Є.О., 20.03.2025 через підсистему «Електронний суд», подала клопотання, в якому просила суд розгляд справи проводити у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримала повністю та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 21 березня 2025 року о 10 год 00 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами).
У зв`язку із цим 21 березня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 08.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4281041 (далі Кредитний договір).
Із змісту п.1.3, 1.4, 1.4.1.,1.4.2, 1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.6, 1.6.1, 1.6.2 суд встановив, що строк кредиту 364 днів, а періодичність платежів зі сплати процентів кожні 14 днів; тип процентної ставки фіксований; стандартна процентна ставка 2,5% в день, що застосовується у межах строку кредиту; знижена процентна ставка 1,63% в день, що застосовується, якщо споживач до 21.01.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не меншій першого платежу, визначеного в графіку платежів; за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою 290071,38%; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 157648,44%; за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 113120 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 111748 грн.
Із п.2.1 Кредитного договору встановлено судом, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 .
Крім того із п.9.3 Кредитного договору встановлено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами з урахуванням особливостей його підписання відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та нормативних актів Націонгального банку України. Із п.9.7 та 9.7.1. Кредитного договору суд встановив, що він сторонами укладений в електронній формі шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони ТОВ «Лінеура Україна» електронним підписом, в особистий кабінет ОСОБА_1 як клієнта. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що створений шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні ТОВ «Лінеура Україна» для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону.
Крім того, із означеного розрахунку заборгованості судом також встановлено, що 18.01.2024 ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Лінеура Україна» 2002,01 грн, що кредитодавцем були розподілені наступним чином: 0,01 грн зараховано на погашення заборгованості зі сплати тіла кредиту, 2002 грн зараховані на погашення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом (а.с.39-44).
Згідно рішення єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» №251124/1 від 25.11.2024, вирішено здійснити зміну найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (а.с.73). Крім того, із преамбули статуту ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», що затверджений рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» від 25.11.2024, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» є правонаступником ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а.с.56-62).
Суд, безпосередньо дослідивши договір факторингу №25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року (далі Договір факторингу) встановив, що 24 жовтня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (правонаступником якого є ТОВ «Фінтраст Капітал») укладено договір факторингу №25/10/2024, відповідно до п.1.1. якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, строк виконання якої настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників ТОВ «Лінеура Україна».
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.82-86).
Факт оплати ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» ТОВ «Лінеура Україна» грошових коштів за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу судом встановлено із дослідженої у судовому засіданні платіжної інструкції №3475 від 01.11.2024, відповідно до якої ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перерахувало ТОВ «Лінеура Україна» 2 857 292,90 грн плати за укладення договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 (а.с.51).
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув права вимоги до відповідача за Кредитним договором на підставі договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024.
Частина 1,2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Водночас матеріалами справи підтверджується той факт, що сума кредиту, яка була обумовлена між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 і відображена у п.1.2 Кредитного договору, була отримана відповідачем шляхом перерахування на його картковий рахунок № НОМЕР_3 . Ба більше, із розрахунку заборгованості суд встановив, що відповідач частково погасив як тіло кредиту, так і відсотки за користування ним, сплативши ТОВ «Лінеура Україна» 2002,01 грн, що мало місце 18.01.2024.
Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 97 703,26 грн (тобто, за період часу з 08.01.2024 до 21.10.2024 (ТОВ «Лінеура Україна) та з 26.10.2024 до 06.01.2025 (ТОВ «ФК «Фінтраст Україна/ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал)) суд зазначає наступне.
Зі змісту .1.3, 1.4, 1.4.1.,1.4.2, 1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.6, 1.6.1, 1.6.2 суд встановив, що строк кредиту 364 днів, а періодичність платежів зі сплати процентів кожні 14 днів; тип процентної ставки фіксований; стандартна процентна ставка 2,5% в день, що застосовується у межах строку кредиту; знижена процентна ставка 1,63% в день, що застосовується, якщо споживач до 21.01.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не меншій першого платежу, визначеного в графіку платежів; за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою 290071,38%; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 157648,44%; за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 113120 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 111748 грн.
Також, суд встановив, що саме 25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», був укладений договір факторингу №15/10/2024.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру боргу за нарахованими та несплаченими процентами за користування відповідачем кредитом (за період часу з 08.01.2024 до 21.10.2024), зазначає про таке.
З аналізу п.1.4.2 Кредитного договору, суд дійшов висновку, що його сторони обумовили, якщо клієнт до 21.01.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не меншій першого платежу, визначеного в графіку платежів (2548 грн, а.с. 32 зворот), то у такому випадку розмір процентів, що повинен сплачувати клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати (тобто, до 21.01.2024 включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою (тобто, 1,63%/день п.1.4.2 Кредитного договору). Водночас, після 21.01.2024 до умов Кредитного договору, протягом усього наступного періоду кредитування (тобто, з 22.01.2024 до 05.01.2025), застосовується стандартна процентна ставка (тобто, 2,5% - п.1.4.1 Кредитного договору), що узгоджується із графіком платежів, що сторонами Кредитного договору укладений без зауважень (а.с.32 зворот).
Таким чином, розмір відсотків за період кредитування (з 08.01.2024 до 21.10.2024, тобто до часу укладення договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024, та дати, до якої розраховано заборгованість первинним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» (розрахунок заборгованості (а.с.44), з урахуванням сплати відповідачем 18.01.2024 першого платежу в розмірі 2002,01 грн є таким:
Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за Кредитним договором, зокрема, з призми іншого розміру сплачених ним коштів у рахунок як погашення тіла кредиту, так і відсотків, що вплинуло б на розмір заборгованості, зокрема, за відсотками.
Як уже суд зазначав вище у судовому рішенні, з аналізу п.1.4.2 Кредитного договору, суд дійшов висновку, що його сторони обумовили, якщо клієнт до 21.01.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не меншій першого платежу, визначеного в графіку платежів (2548 грн, а.с. 32 зворот), то у такому випадку розмір процентів, що повинен сплачувати клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати (тобто, до 21.01.2024 включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою (тобто, 1,63%/день п.1.4.2 Кредитного договору). Водночас, після 21.01.2024 до умов Кредитного договору, протягом усього наступного періоду кредитування (тобто, з 22.01.2024 до 05.01.2024), застосовується стандартна процентна ставка (тобто, 2,5% - п.1.4.1 Кредитного договору), що узгоджується із графіком платежів, що сторонами Кредитного договору укладений без зауважень (а.с.32 зворот).
Також, згідно п.1.1 договору факторингу №25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року, що укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», останнє як новий кредитор відповідача ОСОБА_1 отримало право грошової вимоги як щодо тієї, строк виконання якої настав, так і щодо тієї, що виникне у майбутньому.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки, станом на день укладення договору факторингу №25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року, строк Кредитного договору не закінчився (діє до 05.01.2024), а до позивача як нового кредитора відповідача ОСОБА_1 перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором, що виникне в майбутньому, тобто після укладення договору факторингу (тобто, після 25.10.2024), то позивач має право на нарахування та стягнення розміру процентів, розрахованих згідно п.1.4.2 Кредитного договору, до закінчення строку його дії, тобто до 05.01.2025 (узгоджується із додатком №1 до Кредитного договору, а.с.32 зворот).
У зв язку із цим, суд дійшов висновку, що позивач має право на нарахування відсотків, а відповідно і на їх стягнення у разі не сплати їх відповідачем, за період часу, починаючи із 26.10.2024 до 05.01.2025 включно.
Так, за період із 26.10.2024 до 05.01.2025 включно розмір відсотків, що підлягали нарахуванню позивачем на підставі п.1.4.2 Кредитного договору є таким:
Як встановлено судом, це обумовлено тим, що ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» здійснило нарахування 280 грн як відсотків за користування кредитом, зокрема, за 06 січня 2025 року. Однак, строк Кредитного договору (364 днів) закінчився 05.01.2025.
Отже, позивачем нараховані відсотки, що перевищують строк кредитування на один день (06.01.2025).
У зв`язку із цим суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення розміру заборгованості за відсотками, за період, що розрахований позивачем, підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 20 159,98 грн.
Щодо стягнення витрат на сплату судового збору, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Із дослідженої платіжної інструкції №51 від 15.01.2025 (а.с.102) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору із застосуванням понижуючого коефіцієнта в розмірі 0,8 ставки в сумі 2 422,40 грн.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення із відповідача заборгованості за Кредитним договором обгрунтованими і задовольнив їх на суму 108 623,23 грн, що складає 99,74% від ціни позову (108623,23/108903,25), тому із відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 416,1 грн, тобто 99,74% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2422,40 х 0,9974).
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Городніщевою Є.О. (а.с.80-81); 2) свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/3145 від 18.05.2023 (а.с.127); 3) акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 14.01.2024 до договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с.46); 4) рахунок на оплату №6277/01-2025 від 14.01.2025 (а.с.38).
У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Городніщевою Є.О. у справі щодо стягнення заборгованості із відповідача ОСОБА_1 суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги, її обсягу та вартості.
Крім того, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) звернено увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Визначаючи розмір вартості наданих правових послуг суд враховує, що складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, позовна заява подана через підсистему «Електронний суд», а справа розглядається у спрощеному позовному провадженні, сторони у судове засідання не з`явилися, тобто, надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» адвокатом Городніщевою Є. О. в даній справі зводилося до складання позовної заяви, клопотання про витребування доказів та про розгляд справи у відсутність представника позивача.
У зв`язку із цим, суд визначає вартість наданих правових послуг в розмірі 6000 грн., які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (підготовка та направлення адвокатського запиту до АТ «ПУМБ», підготовка клопотання до суду про витребування доказів та підготовка позовної заяви без представництва інтересів у судових засіданнях), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а відповідно такі витрати в означеному розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 527, 530, 599, 610, 626-628, 634, 638, 1046, 1048-1050, 1054, 1056-1, 1077, 1082 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 82, 89, 133, 141, 247, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд
позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 2 416 (дві тисячі чотириста шістнадцять) гривень 10 (десять) копійок судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 6000 (шість тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне заочне рішення складене 21 березня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: О. В. Петренко