Справа № 191/3368/24
Провадження № 2/191/1125/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря Яришевої Н.В.

представника позивача адвоката Шматько Т.М.,

представника відповідача адвоката Чвир О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

17.07.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, вимоги у якому обґрунтовує тим, що 01.12.2017 року між сторонами було укладено шлюб про що Шевченківським районним у місті Києві відділом реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис № 2423, який розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва 20.05.2021 року у справі №761/1357/.

За період перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 було завдано ОСОБА_1 матеріальну та моральну шкоду, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вирішено звернутись до суду із вимогою про відшкодування моральної шкоди з наступних підстав.

20.11.2015 р. між ОСОБА_1 (Інвестор) та ТОВ «Компанія з управління активами «Бізнес-Гарант» («Фонд») було укладено інвестиційний договір № 7753/268- Х предметом якого є інвестиційна участь інвестора у будівництві офісно-житлового комплексу, що будується на перетині вулиць Павлівській та Златоустівській у Шевченківському районі м. Києва, об`єкт житлова квартира, будівельний номер 28, поверх 24-25, кількість кімнат 4, загальна проектна площа 184,00 кв. м. Відповідно до п. 4.2 вказаного договору розмір Загального інвестиційного внеску на момент укладення Договору, становить 4 634 960 грн. Відповідно до тристороннього Договору про відступлення права вимоги до Інвестиційного договору №7763/268-Х від 20.11.2015 р., укладеного 15.11.2017 р. між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Компанія з управління активами «Бізнес-Гарант», ОСОБА_1 відступила ОСОБА_2 право на отримання у власність частину квартири за Інвестиційним договором №7763/268-Х, укладеним 20.11.2015 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія з управління активами «Бізнес-Гарант». 01.12.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що Шевченківським районним у місті Києві відділом реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис № 2423. 17.01.2018 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «Компанія з управління активами «Бізнес-Гарант» було укладено Договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пилипенко О.Ю., на підставі якого сторонами було зареєстровано право власності в рівних долях на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . З цього моменту ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та чоловіком ОСОБА_2 проживали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому фактично грошові кошти за вказану квартиру були сплачені ОСОБА_1 на підставі Договору інвестування № 7763/268-х від 20.11.2015 року у розмірі 4 979 706,76 грн., була сплачена до 21.06.2016 року, що підтверджується довідкою ТОВ «Компанія з управління активами «Бізнес-гарант» за вих. № 359/2106-16д від 21.06.2016. Так, зі свого банківського рахунку в АТ «ОТП БАНК» ОСОБА_1 перерахувала на банківський рахунок ТОВ «Компанія з управління активами «Бізнес- гарант» на виконання Договору інвестування № 7763/268-х від 20.11.2015 року за період з 23.11.2015р. по 16.06.2016р. - 4 979 706,76 грн.

Тобто, грошові кошти за квартиру були сплачені ОСОБА_1 до укладення шлюбу між нею та ОСОБА_2 . Фактичні шлюбні відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинено у травні 2019 року. В період з серпня по листопад 2019 року ОСОБА_2 багаторазово приходив до квартири та пошкодив усі меблі, демонтував двері. В листопаді 2019 року ОСОБА_2 забрав усі речі з квартири (в тому числі речі ОСОБА_1 ), меблі, здійснив демонтаж електрики, каналізації та водопостачання, внаслідок чого проживати в квартирі було неможливо. Вказані обставини мали суттєвий вплив на свідомість дітей ОСОБА_1 , що підтверджується, зокрема висновком № 248 від 06.12.2019 року та психологічного обстеження, відповідно до якого емоційно-вольова сфера дітей визначається наявністю високого рівня агресивності, середнього рівня тривожності та ригідності, що може бути спричинено особистісними характеристиками дітей та реакцією на раптовий переїзд, конфлікти, які дитини спостерігала під час спільного проживання з вітчимом. У зв`язку з відсутністю іншого житла, ОСОБА_1 було почато проведення ремонтних робіт, почато встановлення нових меблів, сантехніки тощо. 20.05.2021 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/1357/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Однак, у червні 2021 року ОСОБА_2 знову з`явився до квартири, зіпсував всі виконані ремонтні роботи та почав погрожувати ОСОБА_1 , що у разі продовження здійснення ремонту в квартирі, він знову все знищить та погрожував розправою їй та її дітям, що підтверджується заявою ОСОБА_1 від 02.06.2021 року до Служби у справах дітей по Шевченківському району м. Києва. Окрім цього, у листопаді 2017 року, до укладення шлюбу та проживання однією сім`єю ОСОБА_1 було замовлено автомобіль марки AUDI моделі A3 Limousine SPECIAL, 2017 р.в., колір чорний, номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 у салоні Дочірнього підприємства «АУДІ ЦЕНТР ВІПОС». 01.12.2017 року між сторонами укладено шлюб. Вже 13.12.2017 року між ОСОБА_1 та Дочірнім підприємством «АУДІ ЦЕНТР ВІПОС» укладено Договір купівлі-продажу №1367_507337, відповідно до якого ОСОБА_1 придбала у свою власність автомобіль марки AUDI моделі A3 Limousine SPECIAL, 2017 р.в., колір чорний, номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . 13.12.2017 року ОСОБА_1 було внесено кошти в сумі 727 296,81 грн зі свого особистого рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 , що підтверджується заключною випискою Дочірнього підприємства «АУДІ ЦЕНТР ВІПОС» за період з 13.12.2017 по 13.12.2017 року. ОСОБА_2 не надавав кошти на придбання автомобіля, не перераховував кошти на особистий рахунок ОСОБА_1 , щоб вона придбала автомобіль. Тобто, ОСОБА_1 придбала спірний автомобіль за свої власні кошти через два тижні після укладення шлюбу, ОСОБА_2 кошти на придбання авто не надавав, однак ОСОБА_2 вирішено стягнути в судовому порядку на свою користь частину вартості автомобіля на підставі видуманих фактів. На даний час справа перебуває у провадженні Верховного суду на стадії касаційного оскарження. Враховуючи викладене, вважаю, що ОСОБА_2 шляхом обману та зловживанням довірою ОСОБА_1 заволодів майном, а саме часткою квартири за адресою: АДРЕСА_1 та в подальшому умисно знищив все майно в квартирі, а також наразі намагається стягнути з ОСОБА_1 частину вартості автомобіля, за який ним не було внесено жодних коштів, що в сукупності призвело до понесення ОСОБА_1 численних збитків та значної моральної шкоди. 05.07.2024 року ОСОБА_1 подано до Шевченківського ВП ГУНП заяву про злочин. 31.05.2024 року з метою визначення ступеню моральних страждань та оцінки моральної шкоди ОСОБА_1 пройдено комплексну психолого-соціальну експертизу. Так, під час проведення експертизи було встановлено, що ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях через аморальні дії колишнього чоловіка, що призвели до втрати можливості володіти, користуватись та розпоряджатись проінвестованою та збудованою квартирою, залишаючись формально власником її частини; фізичному болі та душевних стражданнях у зв`язку із наданням легких тілесних ушкоджень. Додатковими психотравмуючими подіями є відсутність каяття і добровільного відшкодування моральної шкоди, що змусило ОСОБА_1 звертатись до суду за захистом порушених прав, нести додаткові витрати на комплексну психолого-соціальну експертизу. Також, експертизою встановлено, що ОСОБА_1 внаслідок тривалого психологічного напруження зазнала сильних душевних страждань, потребує вжиття додаткових заходів для відновлення свого психологічного здоров`я. Психологічна дезадаптація проявляється у нав`язливих спогадах про обставини пригоди, часткової втрати задоволення від звичайної діяльності (ангедонія), відчутті незахищеності, неспроможності зосередитись, втраті енергійності, психомоторному пригніченні, тривожності, депресивності, страхах, особливо при спогадах, які повторюються. Фізична дезаптація проявляється у складнощах власного самообслуговування, погіршенні зовнішнього вигляду. Соціальна дезаптація проявляється у помітній втраті колишніх інтересів і захоплень, обмеженні спілкування і активного відпочинку, пригніченому настрої, зниженні соціального авторитету, частковому зниженні самооцінки. Матеріальна дезаптація проявляється у втраті можливості проживати у квартирі, у відсутності комфорту, зростанні витрат, зниженні доходів, погіршенні рівня життя. Трудова дезаптація проявляється у зниженні працездатності, конкурентності в праці, стримуванні кар`єрного росту, втратах перспектив на майбутнє. Вказані обставини призвели до значної та тривалої проблематизації життя ОСОБА_1 . В обґрунтування розміру моральної шкоди позивачем надано висновок, відповідно до якого орієнтовний розмір завданих ОСОБА_1 страждань (моральна шкода), з урахуванням ставлення суспільства до подібних правопорушень, психодіагностики особистості позивача та судової практики Вищих судів у подібних правовідносинах становить грошова компенсація 50 мінімальних заробітних плат + 10% = 440 000 грн.

В зв`язку із викладеними обставинами, позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , просить стягнути на свою користь з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 , моральну шкоду у розмірі 440 000 грн., а також судові витрати.

19.08.2024 року до суду надійшов від представника відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , відзив на позов, в якому зазначено щодо пошкодження спірної квартири, то ОСОБА_1 не надано жодного доказу на підтвердження даного факту з встановленням в будь-якому процесуальному документі вини чи притягнення до будь-якої відповідальності. З даного питання ОСОБА_6 не притягнуто до відповідальності та немає з цього приводу рішення яке набрало законної сили. А твердження ОСОБА_1 є лише припущенням, на яких не може ґрунтуватися законне рішення та докази. Так, позивачка зверталася до суду про видачу обмежувального припису двічі. Постановою Верховного Суду України від 10.02.2021р. у справі 761/49109/19 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення попередніх інстанцій про відмову в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису залишено в силі. Так, в Постанові касаційної інстанції зазначено: «На підтвердження вимог заяви про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 надала копії витягу з Єдиного державного реєстру кримінальних проваджень відповідно до яких 15 серпня 2019 року внесено відомості за заявою ОСОБА_1 за фактом нанесення тілесних ушкоджень (частина перша статті 125 КК України). Проте ОСОБА_2 про підозру у вчиненні вказаного правопорушення не повідомлялося, до адміністративної чи кримінальної відповідальності у будь-якому вигляді за вказаним фактом не притягався, будь-яких доказів на підтвердження нанесення тілесних ушкоджень або вчинення ним психологічного насильства матеріали справи не містять». Позивач посилається на ряд злочинних дій з боку ОСОБА_6 , однак, жодних доказів наявності його вини до матеріалів справи не надано. Так, в обох справах в обох рішеннях суду зазначено про те, що заявником не надано суду належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_7 психологічного насильства щодо заявника та її дітей, а ствердження заявника про те, що ОСОБА_8 чинить психологічне насильство щодо неї та її дітей, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, крім того, відсутні судові рішення, які набрали законної сили щодо нанесення тілесних ушкоджень заявнику чи пошкодження її майна, тому суду не доведено належними засобами доказування, що заінтересована особа ОСОБА_8 вчиняє домашнє насильство щодо заявника та її дітей. Окрім цього, суду не надано будь-яких доказів щодо внесення хоча б одного випадку психологічного насильства до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства, а за таких обставин суд вважає заяву необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню (рішення у справі №761/39675/19). Рішення набрало законної сили.

Таким чином, заявником не надано суду належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_7 психологічного та фізичного насильства щодо заявника та їх дітей, а самі лише твердження заявника про те, що ОСОБА_8 чинить психологічне, економічне та фізичне насильство щодо сина, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

Що стосується моральної шкоди. Оскільки матеріали справи не містять жодного доказу, окрім слів позивачки щодо причетності ОСОБА_2 до цих всіх злочинів, як і немає відповідного рішення з питання притягнення до відповідальності, то, відповідно і підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні так як не доведено причинно-наслідковий зв`язок між фізичним станом ОСОБА_1 та вчиненими діями, якщо такі б були з боку ОСОБА_2 . З питання псування речей та приведення спільної квартири до непридатного стану позивачка зверталася неодноразово, однак, такі твердження разом з доводами не знайшли свого відображення в рішеннях судів. Зокрема, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.04.2024 року, справа №761/10489/23 в позові про відшкодування заподіяних збитків та моральної шкоди, відмовлено.

Висновок, наданий позивачем, жодним чином не може бути доказом того, що саме відповідач привів спільну квартиру до непридатного для проживання стану, тим самим спричинивши моральну шкоду позивачці на 440000грн. Даний висновок лише доводить наявність спричиненої моральної шкоди, однак не вказує на особу з вини якої це могло статися. Висновок зроблено лише зі слів позивачки. Вона повідомила експертам, що спричинило їй моральні страждання, а експерти встановили, що дійсно мають місце такі психотравмуючі факти в житті ОСОБА_1 . Експерти не є органом досудового розслідування, тим більше не є судовою установою, яка встановлює наявність вини особи. З урахуванням таких самих доводів та доказів, які використані при складанні Висновку комплексної психолого-соціальної експертизи №31-05-24 моральної шкоди потерпілого, вже було заявлено позовні вимоги позивачкою, в задоволенні яких відмолено (справа №761/10489/23). Що стосується скріншотів з телефону, то з них не можливо зробити висновок про кого йдеться та яке відношення позивачка та відповідач мають до цієї переписки. Це не є доказом в розумінні статті 77 ЦПК України. Враховуючи викладене, представник відповідача не вбачається жодної підстави для задоволення позову, в зв`язку з чим просить відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_9 просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , у судовому засіданні просила відмовити в позові з підстав, наведених у відзиві.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем надано суду:

копію інвестиційного договору №7763/268-Х від 20.11.2015 року, укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія з управління активами «Бізнес-Гарант» (а.с.22-32);

копію договору купівлі-продажу квартири від 17.01.2018 року, укладеного між продавцем ТОВ «Компанія з управління активами» «Бізнес-Гарант» та покупцями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (а.с. 35-38);

акт прийом-передачі квартири від 17.01.2018 року за вказаним договором (а.с.41);

платіжні квитанції ОСОБА_1 від 17.01.2018 року за договором купівлі-продажу від 17.01.2018 року (а.с.49, 51);

копію заяви ОСОБА_1 від 02.06.2021 року до Служби у справах дітей та сім`ї РДА в м. Києві (а.с.53-56);

копії свідоцтв про народження дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками яких є сторони у справі (а.с.71, 72);

копію рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що набрало законної сили 24.06.2021 року (а.с.57-58, 59);

копію висновку №248 від 06.12.2019 року психологічного обстеження дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.60-63);

копію заключної виписки за період з 13.12.2017 року по 13.12.2017 року;

копії фотокарток (а.с.73, 74, 75, 76);

копії скрін-шотів переписки (а.с.76, 77, 78);

копію висновку комплексної психолого-соціальної експертизи №31-05-24 моральної шкоди ОСОБА_1 (а.с.79-97).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Стаття 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За положеннями ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Стаття 4 Закону визначає, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1 ст. 79 ЦПК України, визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до пункту 5, пункту 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У Постанові ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20 визначено умови, необхідні для компенсації моральної шкоди, а саме: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (Постанова ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20).

Суд зазначає про те, що позивачем, в інтересах якої діє адвокат Шматько Т.М., під час судового розгляду даної справи, заподіяння моральної шкоди з боку відповідача належним чином не доведено.

Наведені позивачем в позовній заяві обставини та додані копії вищевказаних документів, фотокарток та скрін-шотів, не свідчать про наявність причинного зв`язку між душевними, фізичними стражданнями позивача і бездіяльністю або діями відповідача ОСОБА_2 , вини останнього в її заподіянні, а тому в задоволенні вимог позивача слід відмовити.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позову ОСОБА_1 , понесені нею судові витрати за ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на її користь не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 110, 141, 142, 206, 258, 259, 263-266, 268, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 24 березня 2025 року.

Суддя А. В. Твердохліб