У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2025 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Куян О.С., представника заявника та відповідача по справі адвоката Шумського І.В., представника позивача адвоката Радостєвої М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Шумського Ігоря Васильовича, про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2025 у справі за позовом ОСОБА_2 , в особі представника-адвоката Радостєвої Марини Володимирівни до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, -
ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Шумського І.В., звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2025 у справі за позовом ОСОБА_2 , в особі представника-адвоката Радостєвої Марини Володимирівни, до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.
В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2025 позов ОСОБА_2 , в особі представника-адвоката Радостєвої Марини Володимирівни, до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, задоволено. Змінено розмір аліментів, визначених рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2011 року у справі № 2-747/11, шляхом зміни способу їх стягнення. Стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , повноліття. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 1211 гривень 20 коп.
Як зазначено у заяві, сторона відповідача дізналась про перебування вказаної справи у провадженні суду 23.02.2025 на офіційному сайті Судової влади України, та цього ж дня ознайомилась зі змістом заочного рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Відповідачу не було відомо про наявність вказаної справи у провадженні суду, він не отримував позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, та судові повістки, оскільки відповідач фактично перебуває за межами України, про що обізнана сторона позивача.
Відповідач не погоджується із винесеним заочним рішенням, оскільки, на його думку стороною позивача були повідомлені не всі обставини, які повинні бути враховані при вирішенні цієї справи.
При зверненні до суду, позивач зазначала, що відповідач неналежно виконує рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2011 року у справі № 2-747/11, по стягненню з нього аліментів у розмірі 1500 грн., а також має заборгованість по аліментам, що не відповідає дійсності.
Разом з тим, відповідно до розрахунку заборгованості від 10.11.2024, який видано в межах виконавчого провадження по стягненню аліментів, станом на 01.11.2024 ОСОБА_1 має переплату зі сплати аліментів, з урахуванням інфляції у розмірі 70 978,87 грн., що свідчить про те, що відповідач належним чином виконує свій обов`язок зі сплати аліментів.
Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів з відповідача, розмір витрат на утримання доньки значно зріс, або що матеріальне становище позивача погіршилось, а його матеріальне становище покращилось.
Крім того, наразі позивач вже отримала аліменти наперед, аж до досягнення 18 річного віку дитиною, та намагається змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення аби у відповідача знову була заборгованість.
Посилаючись на вищевикладене, представник відповідача адвокат Шумський І.В. просив переглянути та скасувати заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2025.
Ухвалою суду від 26.02.2025 поновлено ОСОБА_1 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2025. Прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Шумського Ігоря Васильовича, про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2025, у справі за позовом ОСОБА_2 , в особі представника-адвоката Радостєвої Марини Володимирівни, до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, та призначено розгляд заяви у судовому засіданні на 11.03.2025, яке було відкладено на 26.03.2025, за клопотанням представника відповідача.
У судовому засіданні, яке відбулось 11.03.2025 представник позивача адвокат Радостєва М.В. подала заперечення на заяву про перегляд заочного рішення.
Зазначила, що вважає заочне рішення законним та обґрунтованим, а обставини, на які посилається відповідач, не є підставою для перегляду заочного рішення.
Надаючи суду розрахунки заборгованості, сторона позивача лише підтвердила суму аліментів, яку сплачує відповідач на дитину, що становить 1500 грн., та на сьогодні ця сума є меншою ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та що платежі мають нерегулярний характер.
Сторони у справі не можуть дійти консенсусу в розмірі аліментів, та розрахунки державного виконавця зі сплати аліментів постійно оскаржуються до суду.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Шумський І.В. підтримав доводи заяви про перегляд заочного рішення та просив її задовольнити.
Представник ОСОБА_2 адвокат Радостєва М.В. заперечувала проти скасування заочного рішення, просила залишити заяву відповідача без задоволення.
Суд, заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи в межах вирішуваного питання, доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2025 позов ОСОБА_2 , в особі представника-адвоката Радостєвої Марини Володимирівни до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, задоволено. Змінено розмір аліментів, визначених рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2011 року у справі № 2-747/11/, шляхом зміни способу їх стягнення. Стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , повноліття. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 1211 гривень 20 коп.
Зазначена справа розглянута за відсутності відповідача ОСОБА_1 , оскільки відповідач ОСОБА_1 у судове засідання тричі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність чи відзив на позов не подавав, про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення йому судової кореспонденції за зареєстрованим місцем його проживання
Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це , та посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Тобто, для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно трьох наведених умов. Крім того, для скасування заочного рішення необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих умов можна вважати, що наявні підстави для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду у загальному порядку.
Судом встановлено, 24.10.2024 у провадження судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Гашук К.В. надійшла позовна заява ОСОБА_2 , в особі представника-адвоката Радостєвої Марини Володимирівни, до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.
На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлено запит до Департаменту адміністративних послуг ЗМР з метою встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_1 .
Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг ЗМР від 28.10.2024, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 27.09.2001 по теперішній час.
Ухвалою судді від 31.10.2024 позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 27.11.2024.
З метою повідомлення відповідача про дату та час судового засідання, яке призначене на 27.11.2024, за адресою його зареєстрованого місця проживання, було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позову з додатками, які згідно поштового конверту наявного в матеріалах справи повернулись на адресу суду, у зв`язку із тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.
Судове засідання призначене на 27.11.2024 було відкладено судом на 23.12.2024, у зв`язку із першою неявкою відповідача у судове засідання.
З метою повідомлення відповідача про дату та час судового засідання, яке призначене на 23.12.2024, за адресою його зареєстрованого місця проживання, було направлено судову повістку, яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення була отримана 07.12.2024 ОСОБА_4 , який як зазначив представник відповідача, є батьком його довірителя.
Судове засідання призначене на 23.12.2024 було відкладено судом на 22.01.2025, у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання, незважаючи на те, що судова повістка була отримана повнолітнім членом сім`ї відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 22.01.2025 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення судової повістки разом із копією позову за адресою його зареєстрованого місця проживання, які, згідно поштового конверту наявного в матеріалах справи, повернулась на адресу суду неврученими, у зв`язку із тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.
У заяві про перегляд заочного рішення, як на підставу скасування заочного рішення, заявник посилається на те, що відповідачу ОСОБА_1 не було відомо про перебування вказаної справи у провадженні суду та він не був належним чином повідомленим про судові засідання у вказаній справі, оскільки не отримував ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками та судові повістки. До того ж, у заяві зазначено, що ОСОБА_1 фактично проживає за межами України.
Суд вважає такі доводи представника відповідача безпідставними, у зв`язку із наступним.
Відповідно до ч.ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Днем вручення судової повістки є : день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 3 ст. 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.
Враховуючи, що на час розгляду вказаної справи, у суду були наявні відомості про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача, копія ухвали про відкриття провадження у справі, позов з додатками, а також судові повістки про виклик до суду, направлялись йому за вказаною адресою.
Слід зазначити, що судову повістку про виклик у судове засідання, призначене на 23.12.2024 було отримано 07.12.2024 ОСОБА_4 , тобто вказана повістка була отримана повнолітнім членом сім`ї, який проживає разом з відповідачем, у порядку ч. 3 ст. 130 ЦПК України, а відтак відповідно до вимог вказаної статті відповідач якому адресовано повістку, вважається належним чином повідомленим про час, дату і місце судового засідання.
За таких обставин, враховуючи, що ухвала судді про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та судові повістки надсилались відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що одну із судових повісток, а в подальшому і копію рішення суду, було отримано дорослим членом сім`ї відповідача, при цьому, відповідач не повідомив суд про іншу адресу свого проживання/місцезнаходження, або про наявність інших способів його виклику у судове засідання, то з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останній був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду даної справи.
Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 , з врахуванням вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
При цьому, судом було враховано, що причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав.
Також, слід зазначити, що у заяві про перегляд заочного рішення представник відповідач зазначив лише адресу місця реєстрації відповідача ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , яка збігається із адресою на яку направлялись судові виклики судом при розгляді вказаної справи. При цьому, представником відповідача не було зазначено будь-якої іншої адреси місця проживання/перебування відповідача, що свідчить про те, що судом вірно направлялись судові виклики про розгляд справи відповідачу за адресою його зареєстрованого місця проживання, оскільки вказана адреса є єдиною адресою за якою можливо повідомити відповідача про дату та час розгляду справи.
У заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача зазначав, що сам відповідач фактично проживає за межами України, однак будь-яких відомостей, які б підтверджували дану обставину не надав, як і не надав адресу місця проживання відповідача хоча б на час подання заяви про перегляд заочного рішення.
Щодо доводів відповідача про те, що при розгляді вказаної справи судом були враховані не всі обставини, то суд вважає, що в заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилається на докази та обставини, які не впливають на правильність ухваленого заочного рішення.
Так, відповідач наполягає на тому, що стороною позивача надано суду розрахунки заборгованості державного виконавця зі сплати аліментів, які не відповідають дійсності, оскільки станом на 01.11.2024 у відповідача не має заборгованості зі сплати аліментів, а навпаки є переплат по аліментам.
Разом з тим, суд не приймає до уваги вказані доводи, та вважає їх такими, що взагалі не впливають на правильне вирішення справи про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.
Предметом розгляду вказаної справи було наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини шляхом зміни способу їх стягнення, а не наявність чи відсутність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів за минулий період, та розмір такої заборгованості. Відтак, подані сторонами розрахунки державного виконавця з приводу заборгованості зі сплати аліментів не впливало на ухвалено судове рішення.
При розгляді вказаної справи судом були враховані відомості, що містилися у розрахунках державного виконавця, лише щодо щомісячного розміру аліментів на дитину, та обставини щодо погашення відповідачем заборгованості зі сплати аліментів з травня 2024 року по липень 2024 року лише в контексті покращення його матеріального стану, що на думку суду свідчить про можливість відповідачем сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду від 23.03.2011.
Про покращення матеріального стану відповідача свідчать і доводи його представника, який зазначив, що наразі ОСОБА_1 має переплату зі сплати аліментів, а відтак він може сплачувати аліменти у розмірі, який визначений заочним рішенням суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Ухвалюючи вказане рішення, суд не виходив з того належним чи неналежним чином відповідач виконує свій обов`язок зі сплати аліментів, а визначальним для ухвалення рішення суду про задоволення позову було те, що з часу ухвалення рішення суду від 23.03.2011про стягнення аліментів, значно змінилось законодавство, що регулює аліментні зобов`язання батьків, зокрема, станом на час звернення до суду з позовом та на час розгляду справи судом, державою встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196 гривень, що свідчить про те, що розмір аліментів, які стягнуті у 2011 році з відповідача на утримання дитини, є меншим навіть ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Доводи відповідача про те, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів з відповідача, розмір витрат на утримання доньки значно зріс, або що матеріальне становище позивача погіршилось, а його матеріальне становище покращилось, суд вважає неспроможними.
У рішенні судом зазначено, що рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини було ухвалене 23.03.2011, та на той час ОСОБА_3 не було ще й року, а станом на день подачі вказаного позову дитина досягла 14 річного віку, що свідчить про те, що витрати на її утримання значно зросли.
На переконання суду вказані обставини не потребують окремого доказування, та є беззаперечними.
Крім того, витрати, які необхідні були на утримання дитини у 2011 році та станом на час звернення до суду із позовом у 2024 році, значно змінились, оскільки ціни значно виросли, що також є загальновідомим фактом.
На переконання суду, у заяві про перегляд заочного рішення відповідач не спростував встановлені судом обставини та ним не надано будь-яких даних, які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів.
Також, відповідачем не надано суду доказів, що на його утриманні перебувають інші діти або непрацездатні особи, та що він не може сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.
Доводи відповідача про те, що позивач вже отримала аліменти наперед аж до досягнення 18 річного віку дитиною, є неспроможними, оскільки аліменти наперед не сплачуються.
Твердження відповідача про те, що позивач намагається змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення аби у відповідача знову була заборгованість, є лише його припущеннями.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що правові підстави для скасування заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2025, відсутні, у зв`язку з чим заяву ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Шумського І.В., про перегляд заочного рішення, слід залишити без задоволення.
Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Керуючись ст. ст. 284, 287-289, 259-261 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Шумського Ігоря Васильовича, про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2025 у справі за позовом ОСОБА_2 , в особі представника-адвоката Радостєвої Марини Володимирівни до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України

Скорочена ухвала проголошена 26.03.2025.

Повний текст ухвали складено 31 березня 2025 року.

Суддя К.В. Гашук