Номер провадження: 22-ц/813/2543/25
Справа № 947/4615/23
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року за заявою представника ОСОБА_2 адвоката Чебаненко Ольги Андріївни про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Омарова Віолета Султанівна про визнання договору недійсним та витребування майна,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Омарова Віолета Султанівна про визнання договору недійсним та витребування майна.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2023 року заяву представника позивача ОСОБА_2 Чебаненко Ольги Андріївни було задоволено та вжито заходи забезпечення позову, а саме заборонено суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, а саме кв. АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.09.2023 року позов задоволено частково. Визнано недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С. 11.08.2020 року та зареєстрований за №6965. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 30.05.2024 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.09.2023 року залишено без змін.

05 серпня 2024 року через систему «Електронний суд» представник заявника (позивача) ОСОБА_2 ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою, в якій просила скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2023 року шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

У своїй заяві посилалася на те, що станом на день подачі заяви відсутні підстави для подальшого існування заходів забезпечення позову, оскільки постановою Одеського апеляційного суду від 30.05.2024 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.09.2023 року залишено без змін.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року клопотання представника ОСОБА_2 Чебаненко Ольга Андріївна про скасування заходів забезпечення позову у справі №947/4615/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Омарова Віолета Султанівна про визнання договору недійсним та витребування майна, задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2023 року по цивільній справі №947/4615/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Омарова Віолета Султанівна про визнання договору недійсним та витребування майна.

Скасовано заборону суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, а саме квартири загальною площею (кв. м.): 60,3, житловою площею (кв. м): 44.6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року скасувати та відмовити заявнику у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову у справі №947/4615/23, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час прийняття до розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову головуючим суддею Куриленко О.М. не була постановлена ухвала про прийняття до розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову відповідно до положень ст. 158 ЦПК України. Крім того, станом на теперішній час скаржник не має договору з адвокатом на представництво моїх інтересів в суді. В суді першої інстанції мої інтереси на підставі Угоди про надання правової допомоги від 14.03.2023 року представляв адвокат Мангул П.М. але після отримання судового рішення в Київському районному суді м. Одеси не на скаржника користь співпрацю із вказаним адвокатом вважає недоречною та такою, що напряму шкодить моїм інтересам. Враховуючи, що КЦС ВС було відкрито касаційне провадження у справі 947/4615/23 ним здійснювались дії щодо пошуку представника, який зможе представляти мої інтереси в суді. Зараз він займається пошуком представника, що зможе представляти його інтереси як в суді першої інстанції, так і в суді касаційної інстанції. Тому йому необхідно ще час для того, щоб знайти собі кваліфікованого адвоката та скористатись правом на професійну правничу допомогу. Вказані обставини унеможливлюють розгляд справи за його участю та були викладені в клопотанні від 01.10.2024 року про перенесення розгляду справи.

Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 11.03.2025 року о 15:00 годині, ОСОБА_3 , та ПН ОМНО Омарова Віолета Султанівна до суду не з`явились, причини неявки не повідомили, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотали, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Присутні в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 адвокат Скриль Сергій Аатолійович не заперечували проти розгляду справи за фактичною явкою.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до висновків Верховного Суду по справі №361/8331/18 - якщо учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи розумні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, усвідомленість сторін по справі про розгляд справи та відсутності від них клопотань про відкладення судового засідання, колегія суддів не бачить перешкод для розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Скасовуючи заходи забезпечення позову які були вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що рішення у справі набрало законної сили та з моменту його ухвалення минуло 90 днів, суд вважає за доцільне скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2023 року.

Колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду першої інстанції, проте вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується.

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Омарова Віолета Султанівна про визнання договору недійсним та витребування майна.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2023 року заяву ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по справі №947/4615/23 задоволено.

Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею (кв. м.): 60,3, житловою площею (кв. м): 44.6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С. 11.08.2020 року та зареєстрований за №6965.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 30 травня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_5 залишено без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2023 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 947/4615/23 за касаційною скаргою ОСОБА_5 , яка підписана представником ОСОБА_6 , на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 травня 2024 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року скасовано заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2023 року

Колегія суддів виходить з наступного.

За змістом статей 149, 150 ЦПК України метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову за своєю суттю є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Питання, пов`язані із забезпеченням позову, зміною виду чи їх скасуванням вирішуються у порядку, передбаченому ЦПК України, і не можуть бути предметом розгляду в іншому провадженні.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.05.2023 у справі №334/1250/22 (провадження №61-12728св22).

Відповідно до вимог статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 10 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Цивільно-процесуальним законодавством України передбачено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Встановивши, що постановою Одеського апеляційного суду від 30 травня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_5 залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2023 року залишено без змін, яка набрала законної сили 30 травня 2024 року в день її прийняття, та ОСОБА_1 до суду касаційної інстанції судові рішення судів першої та другої інстанцій не оскаржені, районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що підстави для подальшого забезпечення позову відсутні в силу імперативних вимог процесуального законодавства (частини дев`ята, десята статті 158 ЦПК України).

Вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції правильно встановив, що обставини, які стали підставою для застосування заходів забезпечення позову змінились, а тому потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала.

Крім того, в ході апеляційного провадження у справі встановлено, що постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_5 , яка підписана представником ОСОБА_6 , задоволено частково.

Постанову Одеського апеляційного суду від 30 травня 2024 року в частині залишення апеляційної скарги ОСОБА_5 без задоволення скасовано та передано справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Одеського апеляційного суду від 30 травня 2024 року залишено без змін.

При цьому, у вищевказаній постанові зроблено такі висновки: «особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_5 не погоджується з оскарженою постановою апеляційного суду у частині залишення без змін апеляційної скарги ОСОБА_1 ; відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; не скористалися своїм правом подання касаційної скарги, приєднання до касаційної скарги. Така процесуальна поведінка відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 свідчить про повну їх згоду з оскарженою постановою апеляційного суду; аналіз аргументів касаційної скарги свідчить, що особа, яка не брала участі і у справі ОСОБА_5 не навела переконливих доводів, яким чином оскаржена постанова апеляційного суду у частині залишення без змін апеляційної скарги ОСОБА_1 , порушує її права та інтереси, за умови, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; не оскаржили постанову апеляційного суду в цій частині, тобто, погодилися з цим судовим рішенням; тому оскаржену постанову апеляційного суду у частині залишення без змін апеляційної скарги ОСОБА_1 належить залишити без змін. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки апеляційний суду не перевірив доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції ухваливши рішення про задоволення позову ОСОБА_2 вирішив питання про її ОСОБА_7 права та інтереси і зробив неправильний висновок переглянувши по суті рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі».

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про скасування заходів забезпечення позову, що повністю узгоджується з вимогами ст. 158 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги в частині скасування заходів забезпечення позову, зведені лише до незгоди з остаточним висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Проте, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції в частині неналежного повідомлення скаржника, заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 3) частини третьої статті 2 ЦПК України).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 8 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання».

Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Тлумачення частини першої статті 8,частини другої статті 211, пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що: обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу; невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства; розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України визначено, що обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, визначено розгляд судом за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання.

Аналогічний висновок викладено об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки на ім`я ОСОБА_1 за адресою його місця проживання, повернулося до суду першої інстанції з відміткою «за закінченням строку зберігання».

Інших доказів повідомлення ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

01.10.2024 року на адресу суду надійшло від ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи, з мотивів не ознайомлення з матеріалами справи, а також необхідності надання часу для пошуку нового адвоката з метою надання правничої допомоги.

Судом першої інстанції 02.10.2024 року постановлена оскаржувана ухвала.

Згідно протоколу судового засідання, був присутній представник заявника (позивача ОСОБА_2 адвокат Чебаненко О.А.).

Таким чином, апеляційний суд констатує, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення було повернуто на адресу районного суду без його вручення, та без додаткового належним чином сповіщення, що вказує про невиконання судом обов`язку із належного повідомлення учасника справи про дату, час і місце, відповідно до положень статті 128 ЦПК України

При цьому, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що обізнаність скаржника про стан розгляду справи, про що свідчить направлення ним клопотання про відкладення розгляду справи, подане за день до судового засідання, не свідчить про належне виконання судом першої інстанції обов`язку щодо завчасного повідомлення сторони про судове засідання у спосіб, визначений процесуальним законом.

Участь у судовому засіданні представника заявника, без належним чином повідомленого відповідача не забезпечує дотримання принципу рівності сторін.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема, принципів рівності та змагальності сторін.

За наведених обставин, ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою, оскільки суд першої інстанції постановив судове рішення з порушенням норм процесуального права, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню із постановлянням нового судового рішення про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_2 адвоката Чебаненко Ольги Андріївни про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Омарова Віолета Султаналіївна про визнання договору недійсним та витребування майна задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2023 року по цивільній справі №947/4615/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Омарова Віолета Султаналіївна про визнання договору недійсним та витребування майна.

Скасувати заборону суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, а саме квартири загальною площею (кв. м.): 60,3, житловою площею (кв. м): 44.6, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 21.03.2025 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: Є.С. Сєвєрова

С.О. Погорєлова