Справа № 209/8548/24
Провадження № 2/209/344/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корнєєвої І.В.,

за участі секретаря Циганок А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість та судові витрати, які складаються з оплату судового збору та витрат на професійну правову допомогу.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 29.10.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем укладено електронний договір № 478539-КС-001, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 42000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . Відповідач повністю не виконав умови кредитного договору щодо повернення коштів, лише частково повернув на загальну суму 25000 грн., внаслідок чого має загальний розмір заборгованості за кредитним договором у розмірі 76515,26 грн., з яких: 19337,16 грн. заборгованість за тілом кредиту, 52732,20 грн. сума прострочених платежів по процентах, 4445,90 грн. суми прострочених платежів за комісією. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на їх користь загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 76515,26 грн грн., 2422,40 грн. за оплату судового збору .

16.12.2024 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та витребувано у АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 29.10.2023 року по 14.04.2024 року.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечували.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року за клопотанням представника відповідача розгляд справи було відкладено до 10.00 години 07 лютого 2025 року.

07 лютого 2025 року представник відповідача адвокат Павленко А.В. через систему "Електронний суд" подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив , що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.10.2023 року міжТовариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 478539-КС-001 про надання кредиту. Зазначений договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Бізнес Позика» 29.10.2023 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 478539-КС-001 про надання кредиту.

29.10.2023 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення

Договору № 478539-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону НОМЕР_3 .

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за Договором кредитним договором виконав, та надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 42000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 .

Однак, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач ТОВ «Бізнес Позика» не надав суду первинних бухгалтерських документів, виписки по рахункам, документів, що підтверджують оформлення кредитів відповідачем, а саме: платіжних доручень, меморіальних ордерів, розписок, чеків. Виходячи з цього, позивач не надав докази того, що саме відповідач ОСОБА_1 підписав одноразовим електронним ідентифікатором Кредитний договір № 478539-КС-001, за умовами якого отримав кредит.

Також, позивач не надав докази перерахування на банківський картковий рахунок відповідача грошових кредитних коштів. Надана позивачем довідка щодо розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед ТОВ «Бізнес Позика», яка становить 76515 грн. 26 коп. не може слугувати достатнім доказом, оскільки дана довідка не є первинним бухгалтерським документом та не може відповідати критерію достовірності доказів.

Так, згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України - якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України передбачено - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Разом з тим, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У пункті 62 «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Однак, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи ТОВ «Бізнес

Позика» на підтвердження перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок саме відповідача ОСОБА_1 .

Крім того, до позовної заяви позивачем додані, зокрема, копії Пропозиції укласти договір (оферти) про надання кредиту, Прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) щодо укладання договору про надання кредиту, договору про надання кредиту, паспорту кредиту за договором, які не підписані одноразовим ідентифікатором відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач звертає увагу на недоведеність обставин, на які посилається позивач у позовній заяві, а саме, фактичного надання ТОВ «Бізнес Позика» відповідачу у борг суми кредиту (перерахування саме на банківську картку, що належить ОСОБА_1 ), тобто виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, а також підписання ним одноразовим ідентифікатором Пропозиції укласти договір (оферти) про надання кредиту, Прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) щодо укладання договору про надання кредиту, договору про надання кредиту, паспорту кредиту за Договором № 478539-КС-001.

Надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог копія договору про надання кредиту, паспорт споживчого кредиту та складений позивачем розрахунок заборгованості не є достовірними, належними, та у своїй сукупності достатніми доказами на підтвердження факту виконання позивачем своїх обов`язків за Кредитним договором, оскільки не місять повної інформації про номер платіжного засобу, на який було перераховано суму кредиту.

Крім того, варто звернути увагу на наступне. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена

щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (справа № 204/224/21 від 06 листопада 2023 року).

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Подвійне стягнення і комісії, і процентів за користування кредитом не передбачено чинним цивільним законодавством та не кореспондується з принципами справедливості, добросовісності та розумності, які згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України відносяться до загальних засад цивільного законодавства.

Тобто, кредитодавцем у даній угоді не обґрунтовано обов`язок позичальника сплачувати комісію, а відтак така умова Кредитного договору є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

На підставі викладеного, відповідач просить ухвалити рішення про відмову у повному обсязі в задоволенні позову ТОВ «Бізнес Позика » до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

07 лютого 2025 року представник позивача Виноградов Ю.Е. через систему "Електронний суд" подав відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив наступне .

29.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 478539-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Бізнес Позика» 29.10.2023 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 478539-КС-001 про надання кредиту.

29.10.2023 року ОСОБА_1 , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 478539-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор , на номер телефону НОМЕР_3 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено.

Таким чином, 29.10.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 478539-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

ОСОБА_1 , через веб-сайт Кредитодавця https://bizpozyka.com/

шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку.

Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті Заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання Оферти Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор.

У випадку відмови від укладення Заявником Договору чи не підписання його шляхом

використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Оферта вважається не акцептованою Заявником і втрачає силу (п.п. 3.1.2, 3.1.3 Правил).

Як описано вище, ТОВ «Бізнес Позика» 29.10.2023 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 478539-КС-001 про надання кредиту.

Відповідь Заявника/Позичальника, якому адресована пропозиція укласти Договір про

надання кредиту, надається шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю.

29.10.2023 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 478539-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора UA-0597, (направленого Позичальнику на номер телефону НОМЕР_3 вказаного Позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення.

Правильно застосувавши норми матеріального права, слід дійти обґрунтованого висновку про те, що Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/ Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений.

Під час укладення Кредитного договору сторони погодились укласти Кредитний договір з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (що зазначено на самому початку Кредитного договору).

Кредитний договір укладений між Позивачем та Відповідачем НЕ є договором приєднання (у розуміння ст. 634 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абзацу першого ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кредитний договір не підписувався Відповідачем з накладенням кваліфікованого електронного підпису Відповідача і не мав бути підписаним таким чином, оскільки як вже зазначалося вище, Кредитний договір між Позивачем та Відповідачем був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора .

Відповідно до вищевикладеного, примірники електронного Кредитного договору, акцепту та оферти на його укладення, надані Позивачем до суду, є їх оригіналами, й будь-які інші варіанти вищезазначених документів у Позивача відсутні та не можуть бути надані до суду. При цьому, оригінали вищезазначених документів були збережені в первісному та незмінному вигляді.

Повідомляють суд, що всі оригінали та/або копії доказів на яких ґрунтуються позовні вимоги були подані до суду разом з поданням позовної заяви/поданням інших заяви чи клопотань та були засвідчені з накладенням електронного цифрового підпису відповідного представника ТОВ «Бізнес Позика» під час їх подання через ЄСІТС «Електронний суд».

Звертають увагу суду, що у Відзиві на позовну заяву сторона Відповідача прямо не заперечувала факт отримання Відповідачем кредитних коштів за Кредитним договором. Сторона Відповідача лише зазначила, що Позивач начебто не надав належних та достатніх доказів перерахування кредитних коштів.

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику

грошові кошти у розмірі 42 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит .

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 42000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_4 - 0538(котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується двома довідками про перерахування коштів.

Щодо перерахування Позивачем на рахунок Відповідача кредитних коштів в розмірі 38 000,00 грн повідомляють, що до позовної заяви були додані дві довідки, сформовані ТОВ «ФК «Елаєнс», з яких вбачається, що позичальнику на його картку було здійснено перерахування кредиту двома платежами у розмірі 25 000,00 грн та 17 000,00 грн.

Вищевказані довідки були надані Позивачу на підтвердження успішності проведених

операцій Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс», що надає посередницькі послуги ТОВ «БІЗПОЗИКА» з кредитування клієнтів за допомогою платіжної системи «Fondy». ТОВ «ФК «Елаєнс» надає посередницькі послуги на підставі Договору №41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (Переказ на картку) від 14.12.2017 р.

Відповідно до п.1.1 Договору: «Фінансова Компанія бере на себе зобов`язання надавати Організації Послугу Переказ на картку, що включає в себе приймання від Організації на поточний рахунок Фінансової компанії грошових коштів, обробку Розпоряджень Організації відповідно до правил грошових переказів міжнародних платіжних систем «VISA» та «MASTERCARD», Переказ грошових коштів, прийняття Фінансовою установою від Організації, на корить Банка-Еквайра для подальшого зарахування на Карткові рахунки Клієнтів відповідно до правил МПС».

Номер картки для перерахування коштів за кредитним договором був вказаний Відповідачем при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. На підтвердження вищезазначеного, до позовної заяви був доданий витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи "анкета клієнта", відповідно до якого Позичальником був зазначений номер банківської картки № НОМЕР_1 для перерахування на нього коштів.

ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами здійснюється Посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з Посередниками за допомогою платіжних систем Посередників. ТОВ «Бізнес Позика» не здійснює перерахування кредитних коштів Позичальникам зі своїх рахунків. На підтвердження перерахування кредитних коштів Позичальникам та зарахування платежів Позичальників за Кредитними договорами відповідні Посередники надають ТОВ «Бізнес Позика» довідки (довідки з платіжних систем).

ТОВ «Бізнес Позика» не має жодного відношення до банківського рахунку Відповідача крім того, що на вказаний ним під час укладення кредитного договору номер банківської картки (відкритий під нього банківський рахунок) здійснюється перерахування кредитних коштів.

Перерахування кредитних коштів за Кредитними договорами ТОВ «Бізнес Позика» відповідними посередниками відповідає положенням ст. 6 та ст. 9 Закону України "Про електронну комерцію", а вищевказані докази перерахування кредитних коштів є належними, допустимими та достатніми доказами перерахування кредитних коштів Відповідачу за Кредитним договором.

Надані разом з позовної заявою докази перерахування Кредитних коштів є належними, допустимими та достатніми доказами перерахування Кредитних коштів та є документами первинної бухгалтерської документації, які повністю відповідають ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства фінансів України.

При цьому, звертають увагу суду та сторони Відповідача, що чинне вітчизняне законодавство у сфері бухгалтерського обліку, зокрема вищезазначені нормативно-правові акти, не містять переліку (виключного переліку) документів первинної бухгалтерської документації. Головним є дотримання вищезазначених вимог під час складання первинних документів.

Звертають увагу суду, що у Відзиві на позовну заяву сторона Відповідача не заперечувала факт здійснення Відповідачем платежів за Кредитним договором.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 478539-КС-001 Позичальника ОСОБА_1 , Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 478539-КС-001 на загальну суму 25 000,00 грн.

Докази сплати Відповідачем коштів за Кредитним договором надаються у формі довідок, які були сформовані технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги Позивачу на підставі Договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020.

Цей Договір регулює відносини Установи з Клієнтом, згідно з якими Установа надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів, що надходять на користь Клієнта в якості повернення (сплати) платниками сум кредитів/ позик/ фінансових кредитів/ відсотків (інших платежів) за кредитами/ позиками/ фінансовими кредитами, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та/або перерахування грошових коштів (п. 1.1. Договору) Установа забезпечує технологічне обслуговування прийому платежів та перерахування грошових коштів на підставі договору про співробітництво з оператором послуг платіжної інфраструктури Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», яке під час надання послуг використовує Систему Platon (п. 1.1.1. Договору).

ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами здійснюється Посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з Посередниками за допомогою платіжних систем Посередників.

ТОВ «Бізнес Позика» не здійснює перерахування кредитних коштів Позичальникам зі своїх рахунків. На підтвердження перерахування кредитних коштів Позичальникам та зарахування платежів Позичальників за Кредитними договорами відповідні Посередники надають ТОВ «Бізнес Позика» довідки (довідки з платіжних систем).

До позовної заяви був доданий детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором.

На початку розрахунку заборгованості зазначено ПІБ позичальника, номер кредитного договору, дата надання кредиту, сума наданого кредиту, відсоткова ставка за користування кредитом, валюта кредиту, дата розрахунку заборгованості.

У середній частині розрахунку заборгованості викладені таблиці із зазначенням наступної інформації:

Перша колонка відповідний період (календарний день);

Друга колонка (горизонтальна) розмір заборгованості за кредитним договором (із зазначенням окремо інформації щодо заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом та комісією, а також загальним розміром заборгованості за відповідний період (календарний день) та загалом (у самому кінці розрахунку заборгованості);

Третя колонка (горизонтальна) розмір надходжень (платежів) за кредитним договором, які здійснював Відповідач (із зазначенням окремо інформації щодо надходжень (платежів) за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом та комісією, а також загальним розміром надходжень (платежів) за відповідний період (календарний день) та загалом (у самому кінці розрахунку заборгованості);

Четверта колонка (горизонтальна) залишок заборгованості за кредитним договором (із зазначенням окремо інформації щодо залишку заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом та комісією, а також загальним розміром залишку заборгованості за відповідний період (календарний день) та загалом (у самому кінці розрахунку заборгованості).

У кінці розрахунку заборгованості зазначена поточна заборгованість клієнта, загальна заборгованість за кредитним договором станом на дату складання розрахунку заборгованості, в тому числі із зазначенням окремо заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками за користування кредитом та заборгованості за комісією.

Вищезазначений розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи.

Всі платежі Відповідача за Кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. Сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором підрахована з урахуванням всіх платежів Відповідача.

Відповідач у Відзиві на позовну заяву не поясняє чому на його думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий Позивачем, є начебто необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Звертають особливу увагу суду на те, що ТОВ «Бізнес Позика» не нараховувала та не просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача жодну пеню чи штрафи. ТОВ «Бізнес Позика» просить стягнути з Відповідача лише заборгованість по тілу та процентам, які були нараховані відповідно до умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України.

Не слід ототожнювати проценти, які нараховуються протягом строку кредитування у відповідності до норм ЦК України в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими йому Позивачем у відповідності до умов Кредитного договору (статті 1048 та 1056-1 ЦК України) та процентів, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, тобто у випадку, коли сума кредиту за Кредитним договором не повертається Позичальником у визначений ним строк (частина друга статті 625 ЦК України).

Національне законодавство не наділяє суд правом зменшення суми процентів за користування кредитом, які Позичальник зобов`язаний сплатити відповідно до умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору Стандартна процентна ставка в день становить 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,15013096, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

Згідно з п. 3.2. Кредитного договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються заставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче.

Згідно з п. 3.2.1. Кредитного договору у разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору.

Згідно з п. 3.2.2. Кредитного договору сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№1 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору.

Відповідно до п. 3.2.3. Кредитного договору сторони на момент укладення Договору встановили орієнтований графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка.

Встановлений цим пунктом Кредитного договору графік платежів який передбачає сплату Відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту.

Звертають увагу суду, що всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо встановлені НЕ у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у Кредитному договорі, який уклав Відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Як вже зазначалося вище, процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому Договорі, плата за користування Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення Кредиту.

Кредитним договором встановлюється орієнтований графік платежів за Кредитним договором. Тобто, якщо Позичальник сплачує заборгованість за Кредитним договором згідно встановленого графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за Кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у Кредитному договорі.

При цьому, порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту.

Встановлення у Кредитному договору процентів, які нараховуються на залишок заборгованості за Кредитним договором, відповідає принципу свободи договору. Уклавши Кредитний договір Позичальник добровільно погодився з його умовами.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором, заборгованість Відповідача за Кредитним договором після закінчення строку дії Кредитного договору не змінювалася (тобто проценти за Кредитним договором після закінчення строку дії Кредитного договору не нараховувалися).

Оскільки розрахунок заборгованості, який був доданий Позивачем до позовної заяви формується автоматично, програма автоматично «протягнула» дати після закінчення строку дії Кредитного договору до дати створення цього розрахунку заборгованості. Дата створення розрахунку заборгованості зазначена на його початку у першій таблиці.

Звертають увагу суду, що у випадку укладення Додаткових угод до Кредитного договору, Додатковими угодами строк дії Кредитного договору міг бути продовжений (у разі якщо Додаткові угоди до Кредитного договору укладалися).

Суд не має брати до уваги під час розгляду та вирішення справи висновки Верховного Суду, які були викладені у постанові від 23.03.2018 у справі № 444/9519/12 та у постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, оскільки у даній справі проценти користування кредитом НЕ нараховувались після закінчення строку дії кредитного договору та НЕ заявлялись до стягнення у позовних вимогах, що підтверджується матеріалами справи. Посилання позичальників на важкий майновий стан або введений воєнний стан в Україні не є підставою для зменшення суми процентів за користування кредитом, які Позичальник зобов`язаний сплатити відповідно до умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору комісія за надання Кредиту становить 6 300,00 грн.

Відповідно до п. 3.2.3. Кредитного договору сторони на момент укладення Договору встановили графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка.

Встановлений цим пунктом Кредитного договору графік платежів який передбачає сплату Відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту.

Відповідач здійснював платежі за Кредитним договором знаючи про те, що вони будуть розподілятися на погашення його заборгованості за процентами та комісією за надання кредиту, та не заперечував проти цього протягом всього строку дії Кредитного договору.

Крім того, Національний банк України, який є державним регулятором ринку фінансових послуг в Україні, своєю Постановою від 11.02.2021р. №16 затвердив «Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Дані правила передбачають правомірність встановлення Кредитодавцем супровідних послуг за кредитом в тому числі і комісії за надання кредиту.

Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитному договорі відповідає принципу свободи договору. Відповідач уклавши кредитний договір погодився зокрема сплатити комісію за надання кредиту.

Звертають увагу суду, що у Кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» встановлюється комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування.

Відома судова практика АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо комісії за обслуговування кредиту не має братися судом до уваги під час вирішення цієї справи, тому що у кредитному договорі укладеному з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» була встановлена комісія за обслуговування кредиту, яка встановлена у відсотковому значенні та яка нараховується щомісячно. Крім того, комісія за обслуговування кредиту у кредитному договорі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» встановлена не у кредитному договорі, який підписує позичальник, а у публічній пропозиції на веб-сайті банку, до якої приєднується позичальник підписуючи заяву-анкету про приєднання до публічної пропозиції.

У зв`язку з вищевикладеним, судова практика АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо комісії за обслуговування кредиту не має братися судом до уваги під час вирішення цієї справи, оскільки вона не має жодного відношення до спору між Позивачем та Відповідачем.

У Кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» встановлена комісія саме за надання кредиту, яка є разовою, та розмір якої є незмінним. Комісія за надання кредиту встановлюється не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у самих Кредитних договорах, які укладаються у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» та які підписуються за допомогою одноразових ідентифікаторів.

Звертають увагу суду, що у позовній заяві ТОВ «Бізнес Позика» просило витребувати інформацію, а саме: «Витребувати у АТ «ПУМБ» (, Юр. адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4), наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: -письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); -письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 29.10.2023 року (дата видачі кредиту) по 14.04.2024 року (дата закінчення терміну кредитування)».

Отримання вищезазначеної інформації є необхідним для належного встановлення та підтвердження всіх фактичних обставин справи, а саме для додаткового підтвердження:

- факту перерахування кредитних коштів Відповідачу (факту їх зарахування на банківську картку(ки) Відповідача);

- факту належності банківської карти на яку були перераховані кошти за Кредитним договором Відповідачу (номер банківської картки для перерахування коштів за Кредитним договором вказується Відповідачем при оформленні Кредиту).

Повідомляють суд, що Позивач не зміг самостійно отримати вищезазначені докази, оскільки відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті

інформація про банк є банківською таємницею.

З огляду на вищезазначені положення статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Позивач (юридична особа) не має права отримувати інформацію, що становить банківську таємницю.

Згідно частини 2 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація, що містить банківську таємницю розкривається за рішенням суду. Також повідомляють суд, що інколи під час укладення Кредитного договору Позичальники вказують номер банківської картки для перерахування кредитних коштів інших осіб (наприклад своїх родичів), тобто ці банківські картки випущені (емітовані) на ім`я інших осіб.

При цьому, це не означає, що Кредитний договір між Позивачем та Відповідачем не

був укладений, та позичальник не має зобов`язань за Кредитним договором, оскільки ТОВ «Бізнес Позика» перераховує кредитні кошти на той номер банківської картки, який позичальник вказує під час укладення Кредитного договору.

Сторона Позивача просить суд витребувати у банку загальну виписку про рух коштів по рахунку (без визначення ідентифікуючих ознак платника), оскільки перерахування кредитних коштів Відповідачу здійснювалося відповідним Посередником ТОВ «Бізнес Позика» за допомогою відповідної платіжної системи.

Через такий спосіб перерахування кредитних коштів (посередником за допомогою його платіжної системи), в залежності від особливостей виписок у кожного банку, у виписці банку може бути відсутня інформація щодо платника (від кого саме були перераховані кредитні кошти), відсутня інформація про призначення платежу тощо.

Однак у своїй сукупності, разом з доказами перерахування кредитних коштів, які були додані до позовної заяви, така інформація (докази) від банку зможуть додатково підтвердити факт перерахування кредитних коштів Відповідачу (їх зарахування на його банківську картку та відкритий для її обслуговування рахунок), а також підтвердити факту належності банківської картки Відповідачу (на яку йому були перераховані кредитні

кошти).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові

від 21.08.2020 року по справі №904/2357/20 зазначає як застосовується «вірогідність доказів»: «Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач».

Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Верховний Суд зауважив, що тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Додатково надають суду докази направлення на електронну адресу Відповідача Кредитного договору та Правил, які були відправлені Відповідачу одразу після укладення Кредитного договору.

Адреса електронної пошти була надана Відповідачем під час укладення Кредитного договору, що підтверджується анкетою клієнта (витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com/), копія якої була додана до позовної заяви та міститься в матеріалах справи.

Крім того, звертають увагу суду, що під час укладення Кредитного договору Відповідач проходив відео-верифікацію, під час якої:

-Зазначив, що він самостійно подав заявку на отримання кредиту;

-Надав повну згоду на проведення відео-верифікації та фото-фіксації екрану з його зображенням та зображенням документів, що були пред`явлені ним під час здійснення відео-верифікації;

-Підтвердив, що на нього не чинить тиск або вплив будь-яка інша особа з метою отримання кредиту;

-Зазначив свій номер телефону НОМЕР_3 ;

-Зазначив серію та номер свого паспорта НОМЕР_5 та дату його видачі;

-Зазначив свою дату народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач просить задовольнити позовні вимоги.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України , зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 629 ЦК України , договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частина 1 ст. 640 ЦК України визначає, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Статтями 641 та 642 ЦК України встановлено, що: - пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору; - пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття;- пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису; - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. - якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 22.07.2021р. у справі № 911/2768/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/98645663) та від 30.06.2021р. у справі № 910/3140/19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/98140007).

При цьому, невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином, не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у

справі № 916/325/20, від 16.03.2021 у справі №910/3356/20, від 19.02.2021 у справі №904/2979/20, від 20.01.2021 у справі №910/8992/19(910/20867/17), від 17.06.2020 у справі №910/12712/19 та від 28.11.2019 у справі №910/8357/18.

Згідно з ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою

телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, ЦК України розглядає декілька окремих рівноправних випадків дотримання письмової норми правочину, до яких у відповідності з нормами частини другої статті 202 ЦК України належить і Кредитний договір. Відтак, з огляду на вищезазначене кожний із вищеперелічених способів, визначений в ЦК як спосіб дотримання письмової форми

правочину, має всі підстави для застосування при реалізації положень норми статті 1055 ЦК України (щодо обов`язкового дотримання письмової форми кредитного договору).

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до абзацу першого ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до абзацу третього ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Відповідно до абзацу четвертого ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Суб`єкти електронного документообігу використовують електронні підписи та електронні печатки у випадках, встановлених законодавством, або за домовленістю між відповідними суб`єктами.

Відповідно до абзацу першого ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Відповідно до абзацу другого ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Відповідно до абзацу шостого ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» відправлення та передавання електронних документів здійснюються автором або посередником в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем або шляхом відправлення електронних носіїв, на яких записано цей документ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» цей закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

-електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем (п.7);

-електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5);

-електронна форма представлення інформації - спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів,

здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною (п.3);

-електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6);

-одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12).

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» термін "електронний підпис" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Термін "електронний документ" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Порядок укладення електронного договору визначений ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти

електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з. ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

-електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до абзацу першого ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до абзацу першого ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Відповідно до абзацу другого ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»

докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу

адміністративного судочинства України.

Відповідно до абзацу другого ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Судом встановлено, що 29.10.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем укладено договір про надання кредиту № 478539-КС-001, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 42000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується паспортом споживчого кредиту, договором про надання кредиту № 478539-КС-001 від 29.10.2023 року, пропозицією (офертою) укласти договір про надання кредиту № 478539-КС-001, прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти), анкетою клієнта (а.с. 16-29).

Згідно з витягу з анкети клієнта (а.с. 29), відповідач вказав свої дані та номер карткового рахунку № НОМЕР_1 , на який 29.10.2023 року було здійснено переказ кредитних грошових коштів двома платежами на загальну суму 42000 грн., що підтверджується копіями довідок про перерахування коштів (а.с. 30).

Згідно відповіді АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» № КНО-07.8.6/11912 БТ від 23.12.2024 року на ухвалу суду про витребування доказів від 16.12.2024 року, емітентом і власником картки з BIN № НОМЕР_6 (ідентифікатор ІСА 15785) є АТ «Ідея Банк» (а.с. 66).

Суд зазначає , що позивач , маючи доступ до справи через систему «Електронний суд», мав доступ до зазначеної відповіді банку, але не заявив клопотання про витребування доказів в АТ «Ідея Банк».

В судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованості за кредитним договором у розмірі 72 069,36 грн., з яких: 19 337,16 грн. заборгованість за тілом кредиту, 52 732,20 грн. сума прострочених платежів по процентах, що підтверджується розрахунком заборгованості та довідкою про стан заборгованості (а.с. 12-15).

Суд також зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував факт здійснення відповідачем платежів за Кредитним договором.

Відповідно до ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Крім того,відповідно до детального розрахунку заборгованості за Договором № 478539-КС-001 позичальника ОСОБА_1 , відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 478539-КС-001 на загальну суму 25 000,00 грн.

Суд зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву не обгрунтовує чому на його думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий позивачем, є необґрунтованим, та таким, що не узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором.

У відповідності до Постанови Верховного Суду від 11.07.2018 р. по справі № 753/7883/15 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/75498350) доводи сторони про необґрунтованість розрахунку заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.

Докази сплати Відповідачем коштів за Кредитним договором надаються у формі довідок, які були сформовані технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги Позивачу на підставі Договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020 (а.с.133-136).

Цей Договір регулює відносини Установи з Клієнтом, згідно з якими Установа надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів, що надходять на користь Клієнта в якості повернення (сплати) платниками сум кредитів/ позик/ фінансових кредитів/ відсотків (інших платежів) за кредитами/ позиками/ фінансовими кредитами, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та/або перерахування грошових коштів (п. 1.1. Договору) Установа забезпечує технологічне обслуговування прийому платежів та перерахування грошових коштів на підставі договору про співробітництво з оператором послуг платіжної інфраструктури Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», яке під час надання послуг використовує Систему Platon (п. 1.1.1. Договору).

ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами здійснюється Посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з Посередниками за допомогою платіжних систем Посередників.

ТОВ «Бізнес Позика» не здійснює перерахування кредитних коштів Позичальникам зі своїх рахунків. На підтвердження перерахування кредитних коштів Позичальникам та зарахування платежів Позичальників за Кредитними договорами відповідні Посередники надають ТОВ «Бізнес Позика» довідки (довідки з платіжних систем).

Відносно доводів відповідача про ненадання позивачем ТОВ «Бізнес Позика» первинних бухгалтерських документів, виписки по рахункам, документів, що підтверджують оформлення кредитів відповідачем, а саме: платіжних доручень, меморіальних ордерів, розписок, чеків, та ненадання доказів перерахування на банківський картковий рахунок відповідача грошових кредитних коштів суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, ТОВ «Бізнес Позика» надає відповідачу грошові кошти у розмірі 42 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит .

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 42000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку відповідача № 5355-1622-0460- 0538(котрий відповідачем вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується двома довідками про перерахування коштів (а.с.29,30).

Щодо перерахування Позивачем на рахунок Відповідача кредитних коштів в розмірі

38 000,00 грн повідомляємо, що до позовної заяви були додані дві довідки, сформовані ТОВ «ФК «Елаєнс», з яких вбачається, що позичальнику на його картку було здійснено перерахування кредиту двома платежами у розмірі 25 000,00 грн та 17 000,00 грн.(а.с.30 ).

Вищевказані довідки були надані Позивачу на підтвердження успішності проведених

операцій Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс», що надає посередницькі послуги ТОВ «Бізнес Позика» з кредитування клієнтів за допомогою платіжної системи «Fondy». ТОВ «ФК «Елаєнс» надає посередницькі послуги на підставі Договору №41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (Переказ на картку) від 14.12.2017 р.(а.с.129-130).

Відповідно до п.1.1 Договору: «Фінансова Компанія бере на себе зобов`язання надавати Організації Послугу Переказ на картку, що включає в себе приймання від Організації на поточний рахунок Фінансової компанії грошових коштів, обробку Розпоряджень Організації відповідно до правил грошових переказів міжнародних платіжних систем «VISA» та «MASTERCARD», Переказ грошових коштів, прийняття Фінансовою установою від Організації, на корить Банка-Еквайра для подальшого зарахування на Карткові рахунки Клієнтів відповідно до правил МПС».

Номер картки для перерахування коштів за кредитним договором був вказаний відповідачем при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи "анкета клієнта", відповідно до якого Позичальником був зазначений номер банківської картки № НОМЕР_1 для перерахування на нього коштів (а.с.137-138).

Тобто, ТОВ «Бізнес Позика» перераховує кредитні кошти на той номер банківської картки, який позичальник вказує під час укладення Кредитного договору.

У відповідності до ст. 1046 ЦКУ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначив, що: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Перерахування кредитних коштів за Кредитними договорами ТОВ «Бізнес Позика» відповідними посередниками відповідає положенням ст. 6 та ст. 9 Закону України "Про електронну комерцію", а вищевказані докази перерахування кредитних коштів є належними, допустимими та достатніми доказами перерахування кредитних коштів Відповідачу за Кредитним договором.

Крім того, відповідач не надав доказів не надходження на його рахунок коштів за кредитним договором з позивачем .

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про електронну комерцію» сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронну комерцію» учасниками відносин у сфері електронної комерції є суб`єкти електронної комерції, постачальники послуг проміжного характеру в інформаційній сфері, органи державної влади та органи місцевого самоврядування в частині виконання ними функцій держави або місцевого самоврядування.

Постачальниками послуг проміжного характеру в інформаційній сфері є постачальники електронних комунікаційних послуг, оператори послуг платіжної інфраструктури, реєстратори (адміністратори), що присвоюють мережеві ідентифікатори, та інші суб`єкти, що забезпечують передачу та зберігання інформації з використанням інформаційно-комунікаційних систем.

Надані позивачем докази перерахування Кредитних коштів є належними, допустимими та достатніми доказами перерахування Кредитних коштів та є документами первинної бухгалтерської документації, які повністю відповідають ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства фінансів України.

Відповідно до ч. 1 Закону первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Відповідно до п. 2.1. Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

-назву документа (форми);

-дату складання;

-назву підприємства, від імені якого складено документ;

-зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

-посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

-особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Зазначені вище вимоги до первинних документів є обов`язковими.

Аналогічні обов`язкові реквізити викладені в п. 2.3. Положення.

Відповідно до п. 2.2. Положення первинні документи, створені в електронному вигляді, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Крім того, відповідно до абзацу другого п. 2.3. Положення зазначено, що залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

При цьому, чинне вітчизняне законодавство у сфері бухгалтерського обліку, зокрема вищезазначені нормативно-правові акти, не містять переліку (виключного переліку) документів первинної бухгалтерської документації. Головним є дотримання вищезазначених вимог під час складання первинних документів.

Відносно доводів відповідача про те, що позивачем додані, зокрема, копії Пропозиції укласти договір (оферти) про надання кредиту, Прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) щодо укладання договору про надання кредиту, договору про надання кредиту, паспорту кредиту за договором, які не підписані одноразовим ідентифікатором відповідача ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

29.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 478539-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Бізнес Позика» 29.10.2023 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 478539-КС-001 про надання кредиту.

29.10.2023 року ОСОБА_1 , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 478539-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор , на номер телефону НОМЕР_3 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено.

Таким чином, 29.10.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика та ОСОБА_1 було укладено Договір № 478539-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з дослідженими доказами в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 , через веб-сайт Кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку.

Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті Заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання Оферти Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор.

Суд зазначає, що у випадку відмови від укладення Заявником Договору чи не підписання його шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Оферта вважається не акцептованою Заявником і втрачає силу (п.п. 3.1.2, 3.1.3 Правил).

ТОВ «Бізнес Позика» 29.10.2023 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 478539-КС-001 про надання кредиту.

Відповідь Заявника/Позичальника, якому адресована пропозиція укласти Договір про

надання кредиту, надається шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю.

29.10.2023 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 478539-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора UA-0597, (направленого Позичальнику на номер телефону НОМЕР_3 вказаного Позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення.

Суд дійшов висновку про те, що Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.

Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/ Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений.

При вирішенні даного спору суд враховує аналогічні висновки викладені в Постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/94102130), у якій Верховний Суд зазначив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінеті пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/92120372).

Суд зазначає, що ОСОБА_1 через особистий кабінет на вебсайті ТОВ «Бізнес Позика» подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «Бізнес Позика» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання кредитного договору.

При реєстрації та входу в особистий кабінет позичальника при укладенні кредитного договору, відповідачем використано фінансовий номер телефону та електронну пошту, що також підтверджується наданою позивачем до суду візуальною формою та анкетою клієнта.

Саме на вказаний відповідачем номер телефону було відправлено одноразовий ідентифікатор, яким підписано кредитний договір.

Крім того, повідомленням Нацкомфінпослуг від 13.02.2019 р. «Щодо порядку укладення електронного договору», встановлено, що для Нацкомфінпослуг належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС), якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.

Крім того, візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору, при дослідженні якої було встановлено, що у ній детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та відповідача щодо укладення Кредитного договору в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Ця візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору була посвідчена директором ТОВ «Бізнес Позика» Гайворонською М.М.(а.с.28).

Відносно доводів відповідача про недоведеність обставин, на які посилається позивач у позовній заяві, а саме, фактичного надання ТОВ «Бізнес Позика» відповідачу у борг суми кредиту (перерахування саме на банківську картку, що належить ОСОБА_1 ), тобто виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, а також підписання ним одноразовим ідентифікатором Пропозиції укласти договір (оферти) про надання кредиту, Прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) щодо укладання договору про надання кредиту, договору про надання кредиту, паспорту кредиту за Договором № 478539-КС-001, суд зазначає наступне .

Під час укладення Кредитного договору сторони погодились укласти Кредитний договір з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (що зазначено на самому початку Кредитного договору).

Кредитний договір, що був укладений між Позивачем та Відповідачем , не є договором приєднання (у розуміння ст. 634 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абзацу першого ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

-електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до абзацу другого ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа .

Кредитний договір не підписувався відповідачем з накладенням кваліфікованого електронного підпису Відповідача і не мав бути підписаним таким чином, оскільки , Кредитний договір між позивачем та відповідачем був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора .

Відповідно до вищевикладеного, примірники електронного Кредитного договору, акцепту та оферти на його укладення, які надані позивачем до суду, є їх оригіналами.

У відповідності до п.66 Постанови Верховного Суду від 03.08.2022р. по справі № 910/5408/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106078971) суди про розгляді справ мають дотримуватись презумпції цілісності (достовірності) електронних доказів, що означає, що доказ вважається цілісним (достовірним), поки інша сторона цього не спростує.

Суд зазначає , що копії доказів ,на яких ґрунтуються позовні вимоги ,були подані до суду разом з поданням позовної заяви/поданням інших заяви чи клопотань та були засвідчені з накладенням електронного цифрового підпису відповідного представника ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» під час їх подання через ЄСІТС «Електронний суд».

Відносно доводів відповідача про те, що у даній угоді не обґрунтовано обов`язок позичальника сплачувати комісію, а відтак така умова Кредитного договору є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд зазначає наступне.

10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються:

-доходи кредитодавця у вигляді процентів;

-комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо;

-інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Згідно з абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01.01.2017) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Правилами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Згідно п.2.4 кредитного договору № 478539-КС-001 від 29.10.2023 року (а.с.1921), пункту 1 розділу 4 Паспорту споживчого кредиту(а.с.16-18) визначено комісію за надання кредиту складає 6300 грн.зі сплатою трьома платежами , розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку, встановлений Договором розмір комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

Згідно з абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно з абзацу 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - договір, укладений між суб`єктом господарювання і споживачем, про вчинення певних дій або здійснення певної діяльності за завданням споживача, який зобов`язується оплатити виконавцю зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з абзацу 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між суб`єктом господарювання та споживачем щодо купівлі-продажу продукції, в якому міститься інформація про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких придбавається або реалізується продукція.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21)прийшла до висновку , що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію за видачу кредиту , тобто фактично визначено витрати ,пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Але , у кредитному договорі та паспорті споживчого кредиту не вказано у чому полягають послуги по наданню кредиту , тобто в чому полягають певні дії та здійснення певної діяльності по наданню кредиту ( видача грошових коштів , перерахування грошових коштів , оформлення документів чи інше), внаслідок чого умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні абзацу 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемною відповідно частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Суд зазначає, що відповідач , маючи інформацію про дії чи діяльності по наданню комісії з надання кредиту, можливо й не укладав би кредитний договір .

З огляду на вказане вище, положення кредитного договору № 478539-КС-001 від 29.10.2023 про сплату позичальником на користь банку комісії за надання кредиту суперечать положенням абзацу 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення цього правочину.

За таких обставин позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за надання кредиту в сумі 6300 грн, а відтак, позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика » про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 2 422,40 грн, які сплачено згідно платіжної інструкції № 7653 від 11.11.2024 (а.с.11).

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у пропорційному відношенні 94,19 % , сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки та буде пропорційною розміру задоволених позовних вимог становить 2 281,66 грн (94,19 % від 2 422,40 грн).

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Бізнес Позика» слід стягнути судовий збір в розмірі 2 281,66 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 15, 81, 133, 137, 141, 223, 247 ч.2, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 612, 1048, 1049, 1054, 1082 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (, юридична адреса: 01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, офіс 411) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованість за договір про надання кредиту № 478539-КС-001 від 29.10.2023 року у розмірі 72 069 (сімдесят дві тисячі шістдесят дев`ять ) грн. 36 коп., з яких: 19 337,16 грн. заборгованість за тілом кредиту, 52 732,20 грн. сума прострочених платежів по процентах.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2281 (дві тисячі двісті одну вісімдесят ) грн. 66 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (, юридична адреса: 01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, офіс 411),

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

Повний текст рішення складений 21 березня 2025 року.

Суддя І.В. Корнєєва