Справа № 192/3709/24
Провадження № 2/192/377/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Короти Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Солоне (Дніпровського) Солонянського району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження питання про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу до позивача та відповідача у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 06 лютого 2025 року було визнано обов`язковою явку до суду позивача та відповідача.

У судове засідання 24 березня 2025 року сторони не з`явилися.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що ухвалою від 06 лютого 2025 року явку позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 в судове засідання до Солонянського районного суду Дніпропетровської області було визнано обов`язковою (а.с.19).

Копію ухвали суду представник позивача адвокат Мерцалов М. Ю. отримав в електронному кабінеті 07 лютого 2025 року (а.с.20). Однак позивач в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила.

Відомості про отримання вказаної ухвали суду відповідачем ОСОБА_2 відсутні. Разом з тим відповідач подав заяву про визнання позову, яку направив до суду засобами поштового зв`язку. Тому подання такої заяви відповідачем без наявності доказів вручення йому ухвали суду про визнання його явки обов`язковою, є суперечливим.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд вважає, що визнання позову згідно заяви від 10 лютого 2025 року на думку суду, суперечить закону, а тому підстави для ухвалення рішення у зв`язку з визнанням позову відсутні.

Тому відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд постановив відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжити судовий розгляд.

Частиною 1 ст. 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 , яка була попереджена ухвалою суду від 06 лютого 2025 року про наслідки невиконання процесуального обов`язку щодо явки до суду, не виконала вимоги суду. Тому до позивача слід застосувати заходи процесуального примусу.

Вирішуючи питання про вид заходу процесуального примусу, який доцільно застосувати до ОСОБА_3 , суд зазначає, що ст. 144 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є зокрема штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_1 не з`явилася до суду, не повідомила про причини своєї неявки, тому суд вважає за можливе застосувати до позивача заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, оскільки остання була обізнана про те, що її викликає суд.

У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи слід відкласти.

Керуючись ст. ст. 43, 143-144, 148, 206, 223, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у прийнятті заяви відповідача ОСОБА_2 від 10 лютого 2025 року про визнання позовуі продовжити судовий розгляд.

Розгляд справи відкласти до 16 квітня 2025 року на 10 годину 00 хвилин.

Застосувати до позивача ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у виді штрафу.

Стягнути в дохід Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5/, код ЄДРЮОФОПГФ 2625579) з ОСОБА_1 (( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) штраф за невиконання процесуальних обов`язків в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 (дев`ятсот вісім) гривень 40 копійок.

Роз`яснити, що у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Ухвала суду в частині стягнення штрафу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не перешкоджає розгляду справи.

В іншій частині ухвала набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Строк пред`явлення до виконання протягом 3 (трьох) місяців з дня постановлення ухвали.

Повторити виклик сторін в судове засідання.

Суддя Н. О. Щербина