РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1596/23

Провадження № 2/293/27/2025

27 березня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.

секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Кухарчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про захист трудових прав: визнання незаконними та скасування рішень роботодавця про звільнення з роботи з посади директора за прогул, про поновлення на роботі і посаді, стягнення втраченого за час вимушеного прогулу середнього заробітку та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

І.КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

02.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом, в якому просить захистити його порушені права, а саме:

- поновити ОСОБА_1 на роботі в Оліївській сільській раді Житомирського району Житомирської області на посаді директора комунального підприємства «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, визнавши незаконним звільнення з 03 жовтня 2022 року з роботи з посади, згідно рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 09 вересня 2022 року № 607 «Про дострокове розірвання контракту та звільнення директора Комунального підприємства «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_1 », на підставі п.4 ст.40 КЗпП України та розпорядження Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 26 вересня 2022 року № 302-к/тр «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- стягнути з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток за час вимушеного прогулу з 03 жовтня 2022 року по день постановлення судом рішення у справі;

- стягнути з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 немайнову (моральну) шкоду, завдану порушенням його трудових прав у розмірі 100000 (ста тисяч) гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.12.2019 між ним та Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області укладено контракт, за умовами якого він прийнятий на роботу на посаду директора Комунального підприємства «Здобуток».

30.06.2022 позивач подав заяву про дострокове припинення контракту та звільнення з посади директора КП «Здобуток» відповідно до п.24 контракту, а саме: у зв`язку з систематичним невиконанням органом управління майном своїх обов`язків та контрактом чи прийняття ним рішень (вчинення бездіяльності), які обмежують чи порушують компетенцію та права керівника, що призвело до погіршення економічних результатів діяльності підприємства та невиплати заробітної плати працівникам комунального підприємства. Причиною цього було не виконання за перше півріччя 2022 Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області «Програми фінансової підтримки КП «Здобуток» на 2020-2024 роки», затвердженої рішенням Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 31.07.2020 №1184 щодо виділення коштів з сільського бюджету у вигляді фінансової підтримки комунального підприємства, внаслідок чого у КП «Здобуток» виникла заборгованість перед фіскальними органам з перерахування до бюджету податків та інших обов`язкових платежів, а також перед працівниками «Здобуток» із виплати заробітної плати, що в подальшому було б поставлено йому як керівнику у провину.

Рішенням Оліївської сільської ради від 22.07.2022 №586 відхилено його вимогу про дострокове розірвання контракту у зв`язку з відсутністю правових підстав. Також цим рішенням Оліївська сільська рада зупинила дію рішення від 31.07.2020 №1184» Про програму фінансової підтримки КП «Здобуток» на 2020-2024».

Дізнавшись про таке рішення позивач 28.07.2022 подав заяву про звільнення з посади директора КП «Здобуток» на підставі ч.3 ст.38 КЗПП України за власним бажанням у зв`язку з порушенням відповідачем трудового законодавства, умов трудового договору. Внаслідок неправомірної бездіяльності роботодавця у питанні його звільнення з роботи, враховуючи, що це вже повторна процедура позивач залишив роботу, повідомивши про це роботодавця, передавши в канцелярію роботодавця по Акту передачі від 28.07.2022 всю документацію, гербову печатку КП «Здобуток», флешку із електронними підписами відповідальних за підписання фінансових документів посадових осіб КП «Здобуток», фінансову та виробничо-господарську документацію КП «Здобуток» та документи на матеріальні цінності КП «Здобуток». Відтак, у період із 30 червня по 28 липня 2022 року роботодавець не вирішив питання про припинення з позивачем трудового договору.

Письмовими заявами позивач вимагав від відповідача здійснити повний розрахунок із належними виплатами та видати трудову книжку із відповідними записами.

17.08.2022 позивач подав до Житомирського районного суду Житомирської області позов з вимогою припинити трудовий договір та розірвати контракт, укладений 05.12.2019, з зобов`язанням відповідача звільнити його з 28.07.2022 за ч.3 ст.38 КЗпП України, у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, стягнути заборгованість та середній заробіток за період не розрахунку при звільненні з 29.07.2022 по день ухвалення судового рішення.

19.07.2023 позивач дізнався з рішення Житомирського апеляційного суду, що рішенням сільської ради від 05.08.2022 його було відсторонено від здійснення повноважень на посаді директора з 08.08.2022 на період службового розслідування; рішенням Оліївської сільської ради від 09.09.2022 №607 трудовий контракт з ним розірвано у зв`язку з тим, що він був відсутній на роботі з 08.08.2022 по 26.09.2022 та розпорядженням Оліївського сільського голови від 26.09.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 » на підставі п.4 ст.40 КЗпП за прогул без поважних причин, ОСОБА_1 був звільнений. Тобто під час розгляду справи в суді першої інстанції та ухвалення ним рішення17.11.2022 він вже був звільнений з посади директора КП «Здобуток».

На думку позивача, строк звернення до суду з позовною заявою про оскарження рішення та розпорядження відповідача підлягає поновленню, з огляду на ті обставини, що він отримав копій оскаржуваних рішень роботодавця лише 12 вересня 2023 року, що підтверджується витягом з реєстру поштових відправлень щодо вручення рекомендованого листа № 875 від 07.09.2023.

Позивач вважає дані рішення та підстави його звільнення незаконними, тому вимагає поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої порушенням його трудових прав.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 02.10.2023 справа №293/1596/23 передана на розгляд судді Проценко Л.Й. (т.1а.с.15).

09.10.2023 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу 10 денний строк, з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині (т.1 а.с.17-18).

Ухвалою суду від 20.11.2023 позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику (т.1 а.с.27).

21.11.2023 за №293/1596/23/8644/2023 суд направив ОСОБА_1 копію ухвали суду від 20.11.2023 для відома. Одночасно повернуто позовну заяву з додатками на 87 арк та квитанція від 02.10.2023(т.1а.с.28).

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду.

10.01.2024 Житомирський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 скасував ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.11.2023 та направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.1 а.с.52-55).

23.01.2024 цивільна справа №293/1596/23 повернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області (т.1 а.с.56).

Ухвалою від 24.01.2024 суд відкрив провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначив на 10:00 год. 27.02.2024 (т.1 а.с.58).

27.02.2024 підготовче судове засідання суд відклав на 12 год. 20.03.2024, у зв`язку з нестабільним з`єднанням з медіа-сервером (т.1а.с.110-115).

27.02.2024 та 20.03.2024 до суду надійшли клопотання позивача та його представника Левчук Т.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1000004 від 20.06.2023(т.1та.с.66) про витребування доказів (т.1 а.с.118-136).

20.03.2024 вказана справа не розглядалась у зв`язку з перебуванням головуючої судді в судовому засіданні по справі №276/805/22 (т.1а.с.137).

08.04.2024 сторони в підготовче судове засідання не з`явились. Розгляд справи суд відклав на 12:00 год. 16.04.2024 (т.1а.с.141).

16.04.2024 суд постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання позивача про витребування доказів (т.1а.с.148-149).

08.05.2024 до суду надійшов відзив разом з додатками на позовну заяву, поданий представником відповідача Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області адвокатом Кирилюком В.Л., який діє на підставі ордеру на надання правничої(правової) допомоги серії АМ № 1084054 від 08.04.2024. У відзиві просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач повністю визнає факт своєї відсутності на робочому місці, починаючи з 28.07.2022. Крім того даний факт підтверджується складеними відповідачем актами. Законодавством не визначено перелік обставин, за наявності яких прогул визнається вчинений з поважних причин. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які виключають вину самого працівника. В якості причин відсутності на роботі позивач визначив непогодження з діями відповідача у питанні щодо його звільнення за поданою ним заявою.

Проте незгода з діями відповідача не може вважатися поважною причиною відсутності на робочому місці. До схожих висновків дійшов Верховний суд у постанові від 23.04.2020 у справі №308/12945/17. Тобто відсутність позивача на робочому місці не була викликана об`єктивними, незалежними від волі позивача обставинами, а носила виключно суб`єктивний та незалежний від його волі характер. Тому підстави для задоволення позову відсутні.

Посилання позивача на те, що він в період серпень-вересень 2022 виконував обов`язку добровольця територіальної оборони та виконував завдання командира ДФТГ №1 представник відповідача просить не приймати до уваги, оскільки довідка не містить конкретних дат виконання таких завдань.

На думку представника відповідача, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у нього моральних страждань, а отже і наявність підстав для стягнення моральної шкоди. Разом з тим, позовна вимога про стягнення моральної шкоди та середнього заробітку є похідними вимогами від вимоги про визнання звільнення позивача незаконним, а отже також задоволенню не підлягає (т.1а.с.155-258).

08.05.2024 підготовче судове засідання суд відклав для підготовки відповіді на відзив (т.2 а.с.2-4)

30.05.2024 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про витребування письмових доказів (т.2 а.с.5-13).

30.05.2025 суд постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання позивача про витребування доказів (т.2 а.с.17-18).

11.06.2024 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про повторне витребування письмових доказів та розгляд справи 11.06.2024 у відсутності представника позивача (т.2 а.с.21-23).

11.06.2024 суд задовольнив клопотання представника позивача та повторно направив ухвалу про витребування доказів відповідачу для виконання. Розгляд справи суд відклав на 01.07.2024 (т.2 а.с.24).

01.07.2024 представник відповідача адвокат Кирилюк В.Л. через систему «Електронний суд» подав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні (т. 2 а.с.28-31).

01.07.2024 адвокат позивача Левчук Т.В. подала до суду клопотання про застосування заходів процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом (т.2 а.с.32-35).

Суд ухвалою від 01.07.2024 залучив до участі по справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Комунальне підприємство «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Роз`яснив залученій третій особі право подати письмові пояснення щодо позовних вимог до 01.08.2024. Суд також задовольнив клопотання представника позивача про застосування заходів процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення документів для дослідження судом в порядку ст.143, 146 ЦПК України (т.2 а.с.39-43).

30.08.2024 суд відклав розгляд справи та повторно зобов`язав представника відповідача виконати ухвалу суду від 16.04.2024 і надати всі належно завірені документи, які були витребувані зазначеною ухвалою (т.2 а.с.58-61).

Суд ухвалою від 16.09.2024 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10 год. 30 хв. 17.10.2024 (а.с.т.2 а.с.92).

17.10.2024 та 14.11.2024 розгляд справи суд відкладав за клопотанням представника позивача (т.2 а.с.94-95, 96-98).

28.11.2024 та 12.12.2024 вказана справа не розглядалась у зв`язку з відсутністю електропостачання (т.2 а.с.99,103).

23.01.2025 розгляд справи суд відклав за клопотанням представника позивача у зв`язку з зайнятістю в інших судових засіданнях (т.2 а.с.108-115).

11.02.2025 розгляд справи суд відклав на 24.02.2025 за клопотанням представника відповідача (т.2 а.с.121-122).

24.02.2025 представник позивача подала до суду клопотання про приєднання до справи інформації ДПС, інформації ЦНАП та інших письмових доказів та розрахунок втраченого заробітку (т.2 а.с.128-133).

24.02.2025 в судовому засіданні позивач та його представник адвокат Левчук Т.В. просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник вказує, що її довіритель ОСОБА_1 мав намір звільнитися з посади за власним бажанням, однак, був звільнений за прогули. Вважає, що звільнення ОСОБА_1 з посади директора КП «Здобуток» Оліївської сільської ради за прогул є незаконним. Перед цим звільненням він особисто подав заяву про звільнення у зв`язку з систематичним невиконанням відповідачем обов`язків по контракту, що призвело до погіршення результатів діяльності підприємства та невиплати заробітної плати працівникам комунального підприємства.

Пояснює, що разом з тим, позивач у період прийняття відповідачем оскаржуваних рішень підписав контракт та перебував у ТРО, де здійснював оборону держави. Втім, Оліївська сільська рада прийняла рішення про звільнення ОСОБА_1 та розпорядження від 09.09.2022 про звільнення його за прогули, не врахувавши ряд обставин. У ОСОБА_1 не було витребувано пояснення з приводу відсутності на роботі, не здійснювались заходи встановлення щодо його перебування в силах ТРО, в той час коли він ніс військову службу.

Вважає, що строк для звернення до суду пропущений з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 не були вчасно вручені рішення та розпорядження про звільнення. Запис у книзі видачі свідчить про те, що трудова книжка була видана ОСОБА_1 у 2024.

Про звільнення позивача з посади за прогул йому стало відомо лише 19.07.2023 під час розгляду його справи апеляційним судом, а особисто отримав їх по пошті лише 12.09.2023. Тому вважає, що звернувшись до суду 02.10.2023 в межах місячного строку позивач не порушив строк звернення до суду. Просить поновити позивача на роботі; стягнути з Оліївської сільської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн, спричинену неправомірним рішенням відповідача, нехтуванням законом, звинувачення у прогулах, в той час коли позивач проходив службу у ТРО. Вважає, що стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 суд повинен провести саме з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області як роботодавця Сича А.В.

24.02.2025 представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні та вказав, що відповідач самостійно прийняв рішення про припинення виконання ним посадових обов`язків та не виходив на роботу. Відповідач склав відповідні акти про відсутність його на роботі. Поважних причин не виходу на роботу позивач не вказав. Вказав, що позивав не надав доказів, що він виконував завдання ТРО.

Також просив відмовити в стягненні середньомісячної заробітної плати, оскільки їх слід стягувати не з Оліївської сільської ради, а з КП «Здобуток», оскільки саме воно здійснювало виплату заробітної плати, тому є належним відповідачем в цій частині позовних вимог.

Представник третьої особи КП «Здобуток» Оліївської сільської ради Кухарчук Л.Л., яка тимчасово виконує обов`язки директора КП «Здобуток» в судовому засіданні просила в позові відмовити за безпідставністю. Водночас, щодо посилання представника відповідача на те, що стягнення середнього заробітку повинно відбуватись з КП «Здобуток» заперечувала, так як вважає, що їх підприємство неприбуткове та дофінансування здійснюється саме Оліївської сільською радою, тому таке стягнення має відбуватись саме з цього відповідача у разі задоволення позовних вимог.

За клопотанням представника відповідача по справі оголошено перерву до 14:00 год. 18.03.2025 (т.2 а.с.146-149).

18.03.2025 позивач в судовому засіданні позов підтримав, з викладених у ньому підстав. Не заперечував щодо розгляду справи за відсутності його представника. Просив поновивши його на роботі та стягнути на його користь втрачений заробіток за весь час вимушеного прогулу з 03.10.2022 по день постановлення рішення суду про поновлення його на роботі, посилаючись на раніше поданий його представником розрахунок заборгованості по заробітній платі в період з 03.10.2022 по 25.02.2025, який становить 676 408,20 грн, а також стягнути завдану моральну шкоду у розмрі 10000,00 грн.

Представник відповідача Кирилюк В.Л. подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні (т.2 а.с.174-179).

18.03.2025 представник третьої особи КП «Здобуток» Оліївської сільської ради Кухарчук Л.Л. в судовому засіданні щодо позовних вимог поклалась на розсуд суду.

18.03.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, призначивши дату його оголошення на 27.03.2025 о 15 год 00 хв.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до п.1.1. Статуту КП «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, затвердженого рішенням Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області №93 від 30.01.2018 «Про внесення змін до установчих документів Комунального підприємства «Здобуток» Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області» - Комунальне підприємство «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області утворене на базі комунальної власності територіальної громади сіл та перебуває в управлінні Оліївської сільської ради, надалі орган управління майном (т.1 а.с.202-203).

Згідно пунктів 1.3-1.5 Статуту засновником підприємства є Оліївська сільська рада, . Підприємство є юридичною особою згідно з законодавством України з дня його реєстрації. Відповідно до способу утворення комунальне підприємство є унітарним госпрозрахунковим підприємством (т.1 а.с.203).

Згідно п.1.6 Статуту КП «Здобуток» за своїм правовим статусом Підприємство є комунальним і здійснює свою діяльність на принципах повного господарського розрахунку, самофінансування, власного комерційного ризику та вільного найму працівників, що не суперечить законодавству України та визначається цим Статутом.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банку, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом, штампи, бланки зі своїм найменуванням (п.1.7.Статуту).

Згідно п.1.8 Засновник не несе відповідальності за зобов`язаннями підприємства, а підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями Засновника (т.1 а.с.202-203).

Згідно п.3.1.14 Статуту до виключної компетенції органу управління Засновника відноситься призначення та звільнення директора підприємства. Виплата директору матеріальної допомоги, премій, доплат та інших видів заохочень визначених чинним законодавством України та колективним договором підприємства, а також накладення на нього дисциплінарних стягнень (т.1 а.с.213).

Пунктом 3.4.1. Статуту передбачено, що очолює та здійснює оперативне управління (керівництво) підприємством його директор, який призначається органом управління з часу державної реєстрації підприємства із подальшим укладенням з ним контракту. Директор підприємства є підзвітний органу управління (т.1 а.с.214).

Так, 05.12.2019 між Оліївською сільською радою, іменованою далі Органом управління майном, в особі секретаря ради Курінної Тетяни Георгіївни з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони укладено контракт, згідно умов якого ОСОБА_1 призначається на посаду директора Комунального підприємства «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на строк з 06.12.2019 по 05.12.2024.

Згідно п.1, 2 Контракту керівник зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне (оперативне) управління (керівництво) підприємством, установою, організацією, забезпечувати статутну діяльність, ефективне використанні і збереження закріпленого за підприємством, установою, організацією майна, а орган управління майном зобов`язується створювати належні умови для організації праці керівника.

На підставі контракту виникають трудові відносини між керівником та органом управління майном.

Відповідно до п.6, 7 Контракту керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, установою, організацією, організовує його (її) статутну, господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань, передбачених законодавством, статутом (положенням) підприємства, установи, організації та цим контрактом. Керівник зобов`язується забезпечити виконання показників ефективності використання комунального майна і прибутку, а також майнового стану підприємства згідно з фінансовим планом.

Згідно п.10-11 Контракту орган управління майном має право вимагати від керівника достроковий звіт про його дії, якщо остатній допустив невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків щодо управління підприємством, установою, організацією та розпорядження його майном.

Орган управління майном:

-надає інформацію на запит керівника;

-звільняє керівника у разі закінчення контракту, дострового за вимогою керівника, а також у випадку порушень ним законодавства та умов контракту, а також інших випадках, передбачених чинним законодавством та цим контрактом;

-організовує фінансовий контроль за діяльністю підприємства, установи, організації;

-здійснює контроль та ефективністю використання і збереження за підприємством, установою, організацією майна.

Відповідно до п.16, 17 Контракту за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу одержаного підприємством внаслідок його господарської діяльності виходячи з:

-встановленого йому посадового окладу у розмірі 4 (чотири) мінімальних зарплат і фактично відпрацьованого часу;

-встановленої йому розміру премії, але не вище середнього відсотку по підприємству відповідно до діючого на підприємстві положення.

Розмір заробітної плати коригується відповідно до збільшення мінімальної заробітної плати.

У випадку належного виконання умов контракту, керівникові за погодженням з Органом управління майном додатково можуть виплачуватись премія за підсумки роботи за рік (т.1 а.с.83).

Згідно п. 24 Контракту керівник може за своєю ініціативою розірвати контракт до закінчення строку його дії:

а) у випадку систематичного невиконання органом управління майном своїх обов`язків за контрактом чи прийняття ним рішень, що обмежують чи порушують компетенцію та права керівника, втручання в його оперативно-розпорядницьку діяльність, яке може призвести або вже призвело до погіршення економічних результатів діяльності підприємства;

б) у разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню обов`язків за контрактом, та з інших поважних причин (а.с.84).

Із постанови Житомирського апеляційного суду від 19.07.2023 по справі №278/2191/22 вбачається, що у серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області з позовом до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Просив: припинити трудовий договір та розірвати контракт, укладений 05 грудня 2019 року між ним та Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області; стягнути з відповідача заборгованість із належних при звільненні з роботи розрахункових виплатах у сумі 87603,32 грн; стягнути з відповідача середній заробіток за період нерозрахунку із 29 липня 2022 року по день ухвалення судового рішення по суті позовних вимог, розмір якого на день подання позову складає 17144,96 грн.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2022 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.102-104).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове, яким припинити трудовий договір та розірвати контракт, укладений між сторонами 05 грудня 2019 року, з зобов`язанням відповідача звільнити його з 27 серпня 2022 року за частиною третьою ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, стягнути заборгованість із розрахункових при звільненні з роботи в сумі 87 603,32 грн, а також середній заробіток за період нерозрахунку при звільненні з 29 липня 2022 року по день ухвалення судового рішення по суті позовних вимог.

Постановою апеляційного суду скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17.11.2022 змінено з викладом його мотивувальної частини в редакції цієї постанови. Постанова набрала законної сили 19.07.2023 (т.1 а.с.75-90).

Згідно запису № 14 в трудовій книжці № НОМЕР_1 Розпорядженням сільського голови Оліївської сільської ради від 05.12.2018 №240 ОСОБА_1 06.12.2018 призначено на посаду директора комунального підприємства «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області. За записом №15 від 03.10.2022 ОСОБА_1 звільнено з посади за прогул без поважних причин (п.4 ст.40 КЗпП України) на підставі Розпорядження сільського голови від 26.09.2022 №302-к/тр. (т.1 а.с.91)

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит ОСОБА_1 від 12.04.2023 щодо юридичної особи, , Комунальне підприємство «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, скорочена назва КП «Здобуток» вказано, що керівником юридичної особи є ОСОБА_1 (відсторонений від здійснення повноважень на посаді директора з 08.08.2022 на період проведення службового розслідування).

Тимчасово виконуюча обов`язки директора з 08.08.2022 на період проведення службового розслідування стосовно директора ОСОБА_1 ОСОБА_2 (т.1 а.с.94-97).

Із повідомлення Добровольчого формування сил територіальної оборони ЗСУ Оліївської територіальної громади №1 від 29.09.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі контракту добровольця територіальної оборони від 18.04.2022, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.03.2022 №84, виконував обов`язки добровольця територіальної оборони та виконував завдання командира ДФТГ №1 в період серпня-вересня 2022 року (т.1а.с.98-100).

Із копії заяви ОСОБА_1 від 30.06.2022, поданої секретарю Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області Ткаченку Б.І., зареєстрованої за вх.№273/22 від 30.06.2022 вбачається, що ОСОБА_1 просить достроково припинити дію контракту між керівником КП «Здобуток» та Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області від 05.12.2019, у зв`язку з невиконанням п.24 Контракту (відповідно до якого керівник може за своєю ініціативою розірвати контракт до закінчення строку його дії у випадку систематичного невиконання органом управління майном своїх обов`язків за контрактом чи прийняття ним рішень, що обмежують чи порушують компетенцію та права керівника, втручання у його оперативно-розпорядницьку діяльність, яка може призвести або вже призвела до погіршення економічних результатів діяльності підприємства). До моменту розірвання контракту просить провести всі належні виплати згідно з чинним законодавством. В заяві ОСОБА_1 також вказує, що останнім робочим днем вважати 27 липня 2022 (т.1 а.с.161).

28.07.2022 за вх.№364/22 ОСОБА_1 знову подав секретарю Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області заяву про звільнення. У заяві зазначає, що на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України з 28.07.2022, у зв`язку з невиконанням Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області затвердженої програми фінансової підтримки від 31.07.2020 №1184 КП «Здобуток» Оліївської сільської ради, просить звільнити його та з 01.06.2022 по 27.07.2022 здійснити повний розрахунок при звільненні належних працівникові від роботодавця виплат та видати на руки трудову книжку. Також просить призначити відповідальну особу Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, якій належить передати майно, що рахується згідно Актів-передачі за ним як за керівником КП «Здобуток». Додатком долучає акт передачі (т.1 ст.162).

Починаючи з 08.08.2022 по 26.09.2022 (у всі робочі дні крім суботи та неділі) заступником сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, А.Черниш, головним спеціалістом з питань запобігання корупції апарату сільської ради А.Лисенко, заступником начальника відділу кадрової роботи та інформаційної діяльності апарату сільської ради А.Радаєвою та т.в.о. директора КП «Здобуток Л.Кухарчук складено акти про те, що директор КП «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_1 був відсутній на роботі впродовж робочого дня. Причини відсутності не відомі (т.1 а.с.163-198). ОСОБА_1 з вказаними актами не ознайомлений.

Розпорядженням Оліївського сільського голови від 30.06.2022 №125-О/22 «Про створення робочої групи по розгляду заяви про дострокове припинення контракту» створено робочу групу по розгляду заяви про дострокове припинення дії контракту з директором КП «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області Сичом А.В.. Зобов`язано ОСОБА_1 надати матеріали для роботи:

- баланс (форма 1-дс);

- звіт про фінансові результати (форма №2-дс);

- звіт про надходження та використання коштів загального фонду форма №2д, №2м, 4.1м, 4.2м, 4.3.м) до 15:00 год. 01.07.2022(т.1.а.с.227-228, 229).

Рішенням Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області №586 від 22.07.2022 «Про розгляд заяви директора КП «Здобуток» Сича А.В. про дострокове розірвання контракту та проведення службового розслідування» відхилено заяву директора КП Здобуток» Сича А.В. від 30.06.2022 про дострокове розірвання контракту у зв`язку з відсутністю обґрунтованих підстав. Вирішено також провести службове розслідування стосовно директора КП «Здобуток» Оліївської сільської ради ОСОБА_1 щодо можливого неналежного виконання ним службових обов`язків та повноважень директора комунального підприємства, додержання правового режиму використання комунального майна переданого підприємству та праві господарського відання, а також розмір майнових збитків, завданих у разі встановлення обставин неналежного виконання ним службових обов`язків, перевищення повноважень директора комунального підприємства. На час проведення службового розслідування зупинено дію рішення Оліївської сільської ради 36 сесії VII скликання від 31.07.2020 №1184 «Про програму фінансової підтримки КП «Здобуток» на 2020-2024 (т.1 а.с.200-201).

Розпорядженням Оліївського сільського голови №158-о/22 від 27.07.2022 «Про проведення службового розслідування» призначено проведення службового розслідування та створено комісію для його проведення (т.1 а.с.235-237).

Рішенням Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області №594 від 05.08.2022 «Про призначення тимчасово виконуючої обов`язки директора комунального підприємства «Здобуток» Оліївської сільської ради вирішено відсторонити ОСОБА_1 від здійснення повноважень на посаді директора КП «Здобуток» з 08.08.2022 на період проведення службового розслідування щодо можливого неналежного виконання ним службових обов`язків та повноважень директора комунального підприємства, додержання правового режиму використання комунального майна. Призначено ОСОБА_2 тимчасово виконуючою обов`язки директора КП «Здобуток» Оліївської сільської ради з 08.08.2022 на період проведення службового розслідування стосовно директора КП «Здобуток Сича А.В. (т.1 а.с.230-231).

09.09.2022 рішенням Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області №607 «Про дострокове розірвання контракту та звільнення директора КП «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_1 » достроково розірвано контракт укладений між Оліївською сільською радою Житомирського району Житомирської області та директором КП «Здобуток» Оліївської сільської ради Сичом А.В. та звільнено його з посади директора КП «Здобуток». Датою звільнення є дата розірвання трудового контракту. ОСОБА_1 , директору КП «Здобуток», здійснити повну передачу всіх матеріальних цінностей та майна КП «Здобуток» по акту прийому-передачі, відповідній посадовій особі, встановленій секретарем Оліївської сільської ради (т.1 а.с.232).

Із доповідної записки т.в.о.директора КП «Здобуток» ОСОБА_2 секретарю Оліївської сільської ради вх. №465/22 від 09.09.2022 вбачається, що з 08.08.2022 директор КП «Здобуток» Сич А.В. був відсутній на роботі. Причиною відсутності з його слів є те, що він повинен бути звільнений 28.07.2022, згідно поданої його заяви (а.с.233).

Розпорядженням Оліївського сільського голови №302-к/тр від 26.09.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено ОСОБА_1 з посади директора КП «Здобуток» Оліївської сільської ради з 03.10.2022 за прогул без поважних причин.

Водночас, вказаним розпорядженням зобов`язано т.в.о. директора КП «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області Кухарчук Л.Л. провести із ОСОБА_1 відповідний розрахунок, а після надання підтверджуючих документів виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки (т.1 ст.238).

За клопотанням третьої особи т.в.о. директора КП «Здобуток» Оліївської сільської ради Л.Кухарчук до матеріалів справи приєднано копії акту приймання-передачі майна №1 від 28.07.2022, акт інвентаризації наявності матеріальних цінностей КП «Здобуток» від 16.08.2022, доповідну записку від 17.08.2022, акт приймання-передачі майна №1 від 22.08.2022; копію рішення №606 27 сесії VIII скликання Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області; доповідну записку від 04.10.2022; акт від 04.10.2022 (т.2 а.с.63-77).

Рішенням Оліївської сільської ради №606 від 09.09.2022 вирішено припинити діяльність Комунального підприємства «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області шляхом ліквідації; створити ліквідаційну комісію про припинення діяльності КП «Здобуток» Оліївської сільської ради (т.2а.с.78-79).

На виконання вимог ухвали суду від 01.07.2024 представником третьої особи Л.Кухарчук надано, зокрема: довідку про доходи ОСОБА_1 №16/09/24 від 16.09.2024 за лютий, березень 2022 року; відомості про нарахування заробітної плати у 2022 році (т.2 а.с.83-87).

З останньої відомості про нарахування заробітної плати встановлено, що КП «Здобуток Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області нарахувало ОСОБА_1 у липні 2022 року заробітну плату у розмірі 19500,00 грн (т.2 а.с.86- зворот). Про отримання вказаних коштів позивачем в судовому засіданні не заперечувалось.

Розмір отриманих виплат заробітної плати КП «Здобуток» ОСОБА_1 у 2022 році по місячно підтверджується також повідомленням ГУ ДПС у Житомирській області №14150/6/06-30-12-02-10 від 24.06.2024 (т.2 а.с.135-136).

З вказаної довідки також вбачається, що КП «Здобуток Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області за серпень 2022 року нарахувало та виплатило ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі 4239,13 грн (т.2 а.с.135 -зворот).

Позивачем також наданий розрахунок відповідно до вимог ст.117 КЗпП суми втраченого заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з роботи відповідно до кількості робочих днів (т.2 а.с.160-171).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЯКЕ ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ СУД, ОЦІНКА ДОКАЗІВ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Частинами 1 та 6 статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема правовий захист від незаконного звільнення (стаття 5-1 КЗпП України).

Згідно із статтею 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (частина третя статті 21 КЗпП України).

Підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом (пункт 8 частини першої статті 36 КЗпП України).

Як видно з постанови Житомирського апеляційного суду від 10.01.2024 та долучених до матеріалів справи доказів, Комунальне підприємство «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області утворене на базі комунальної власності територіальної громади сіл та перебуває в управлінні Оліївської сільської ради (орган управління майном), що вбачається із п.1.1 розділу 1 Статуту підприємства.

У п.п.3.4.1 п.3.4 розділу 3 Статуту суб`єкта господарювання прописано, що очолює та здійснює оперативне управління (керівництво) КП «Здобуток» його директор, який призначається органом управління, з подальшим укладенням із керівником контракту.

Між Оліївською сільською радою (органом управління майном або засновником КП «Здобуток») та ОСОБА_1 , як керівником (директором) КП «Здобуток», 05 грудня 2019 року укладений контракт на строк із 06 грудня 2019 року по 05 грудня 2024 року. Тобто, ОСОБА_1 за контрактом працював на посаді директора КП «Здобуток» Оліївської сільської ради та знаходився із Оліївською сільською радою у трудових відносинах.

Згідно пункту 7 розділу ІІ контракту позивач, як керівник КП «Здобуток», зобов`язався забезпечити виконання показників ефективності використання комунального майна і прибутку, а також майнового стану підприємства згідно з фінансовим планом.

Оліївська сільська рада пунктом 11 розділу ІІ контракту наділена повноваженнями звільняти керівника КП «Здобуток» у разі закінчення контракту, а також достроково - за вимогою керівника та у випадку порушень ним законодавства і умов контракту, а також у інших випадках, передбачених чинним законодавством та цим контрактом.

У п.п. «в» п.22 контракту зазначається, що він припиняється до закінчення строку дії у випадках, передбачених пунктами 23,24 цього контракту. Так, у підпункті «б» п.23 контракту йдеться про те, що керівник КП «Здобуток» може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи органу управління майном до закінчення строку його дії у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесені збитки, оплачений штраф тощо).

Пунктом 24 контракту врегульовані випадки, коли керівник може за своєю ініціативою розірвати контракт до закінчення строку його дії. Такими випадками є: а) систематичне невиконання органом управління майном своїх обов`язків за контрактом чи прийняття ним рішень, що обмежують чи порушують компетенцію та права керівника, втручання в його оперативно-розпорядницьку діяльність, яке може призвести або вже призвело до погіршення економічних результатів діяльності підприємства; б) у разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню обов`язків за контрактом, та з інших поважних причин.

Рішенням Оліївської сільської ради від 31 липня 2020 року №1184 «Про програму фінансової підтримки КП «Здобуток» на 2020-2024 р.р.» затверджена Програма фінансової підтримки КП «Здобуток» на 2020-2024 роки та Порядок виділення і використання коштів із сільського бюджету у вигляді фінансової підтримки КП «Здобуток».

У червні 2022 року позивач, як керівник КП «Здобуток», тричі звертався до відповідача щодо виділення коштів на виконання вищевказаної програми та покриття збитків підприємства, оскільки за перше півріччя 2022 року виникне кредиторська та дебіторська заборгованість, на що листом від 14 червня 2022 року №336/02-09/22 за підписом секретаря Оліївської сільської ради отримав відповідь про те, що фінансова підтримка підприємству буде надана у разі подання відділом житлово-комунального господарства відповідного подання. Листом від 20 червня 2022 року №20 позивач, як директор КП «Здобуток», чергово звернувся до засновника про направлення коштів на покриття збитків підприємства за перше півріччя 2022 року за виконані роботи і надання фінансової підтримки на безповоротній основі згідно з програмою фінансової підтримки, а 24 червня 2022 року КП «Здобуток» подало звіт про виконану за перше півріччя 2022 року роботу.

30 червня 2022 року позивач подав секретарю Оліївської сільської ради заяву про дострокове розірвання контракту з посиланням на положення його пункту 24, за яким керівник може за своєю ініціативою розірвати контракт до закінчення строку його дії у випадку систематичного невиконання органом управління майном своїх обов`язків за контрактом чи прийняття ним рішень, що обмежують чи порушують компетенцію та права керівника, втручання в його оперативно-розпорядницьку діяльність, яке може призвести або вже призвело до погіршення економічних результатів діяльності підприємства. До моменту розірвання контракту просив провести всі належні йому виплати та вважати останнім робочим днем 27 липня 2022 року.

На 01 липня 2022 року КП «Здобуток» подало звіт про заборгованість за бюджетними коштами, за підписом керівника підприємства Сича А. та головного бухгалтера.

Рішенням Оліївської сільської ради від 22 липня 2022 року №586 «Про розгляд заяви директора КП «Здобуток» Сича А.В. про дострокове розірвання контракту та проведення службового розслідування» відповідач відхилив заяву позивача від 30 червня 2022року про дострокове розірвання контракту, пославшись на відсутність обґрунтованих підстав. Також цим же рішенням сільська рада вирішила провести службове розслідування стосовно директора комунального підприємства «Здобуток» ОСОБА_1 щодо можливого неналежного виконання ним службових обов`язків та повноважень директора комунального підприємства, додержання правового режиму використання комунального майна, переданого підприємству на праві господарського віддання, а також розмір майнових збитків, завданих у разі встановлення обставин неналежного виконання ним службових обов`язків, перевищення повноваження директора комунального підприємства. На час проведення службового розслідування дію рішення ради від 31 липня 2020 року №1184 зупинено.

На виконання вищевказаного рішення Оліївської сільської ради, 27 липня 2022 року було видано розпорядження Оліївського сільського голови №158-0/22 «Про проведення службового розслідування», яким створена комісія з проведення службового розслідування, якій доручено провести службове розслідування та надати акт про його результати і відповідні матеріали.

У позовній заяві, поданій до Житомирського районного суду Житомирської області, ОСОБА_1 посилався на те, що подання ним заяви від 30 червня 2022 року було підставою для дострокового припинення відповідачем із ним трудового договору та звільнення його на підставі п.8 частини першої ст.36 КЗпП України, оскільки таке право (ініціатива) позивача передбачено п.24 контракту, у випадку систематичного невиконання органом управління майном своїх обов`язків за контрактом.

За положеннями п.8 частини першої ст.36 КЗпП України підстави, передбачені контрактом, є підставами припинення трудового договору.

28 липня 2022 року позивачем подана заява про звільнення на підставі частини третьої ст.38 КЗпП України з 28 липня 2022 року, в зв`язку з невиконанням Оліївською сільською радою програми фінансової підтримки КП «Здобуток», затвердженої радою рішенням від 31 липня 2020 року №1184.

Листом від 28 липня 2022 року №512/02-08/22 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до положень статуту КП «Здобуток» питання звільнення директора цього підприємства відноситься до виключної компетенції органу управління засновника та його заява про звільнення за частиною третьою ст.38 КЗпП України буде розглянута на найближчій сесії Оліївської сільської ради. У листі роботодавець також попередив позивача, що відповідно до умов контракту ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати поточне (оперативне) управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його статутну діяльність та ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством майна, а тому до рішення сесії Оліївської сільської ради з розгляду його заяви про звільнення є керівником цього підприємства та має виконувати свої посадові обов`язки, як директор. Окрім того, позивачу нагадано, що сільською радою ініційовано проведення службового розслідування та створено для цього комісію, якій йому належить невідкладно надати відповідний перелік документів та інформацію, а також для надання додаткових пояснень з`явитися до секретаря Оліївської сільської ради.

Для створення належних умов для проведення об`єктивного службового розслідування стосовно директора КП «Здобуток» ОСОБА_1 . Оліївська сільська рада рішенням від 05 серпня 2022 року №594 відсторонила його від здійснення повноважень на посаді директора КП «Здобуток» із 08 серпня 2022 року на період проведення службового розслідування.

Рішенням Оліївської сільської ради від 09 вересня 2022 року №607 «Про дострокове розірвання контракту та звільнення директора КП «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_1 » на підставі п.4 ст.40 КЗпП України та пункту 23 контракту від 05 грудня 2019 року розірваний достроково контракт, укладений між Оліївською сільською радою та директором КП «Здобуток» ОСОБА_1 , та останній звільнений з посади директора КП «Здобуток».

Розпорядженням Оліївського сільського голови від 26 вересня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України, рішення Оліївської сільської ради від 09 вересня 2022 року №607, пункту 23 контракту від 05 грудня 2019 рок та у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі з 08 серпня по 26 вересня 2022 року без поважних причин, письмово пояснити причини відсутності відмовився, - ОСОБА_1 звільнений з посади директора КП «Здобуток» 03 жовтня 2022 року за прогул без поважних причин.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач вважає оскаржувані рішення Оліївської сільської ради від 09.09.2022 №607 та розпорядження Оліївського сільського голови від 26.09.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 » про його звільнення з роботи в умовах воєнного стану за прогул без поважних причин незаконними, оскільки раніше неодноразово звертався з заявами про звільнення та розірвання контракту у зв`язку з невиконанням Органом управління майном тобто Оліївською сільською радою умов контракту та вважав, що вони повинні були бути розглянуті відповідно до вимог законодавства. Крім того, вважає, що був звільнений незаконно за прогули саме в той час, коли вчиняв дії із захисту держави, і був відсутній на роботі з поважних причин.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач 18.04.2022 підписав контракт добровольця територіальної оборони з командиром добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на три роки. Згідно п.2 даного Контракту на добровольця, який зарахований до складу ДФТГ та уклав цей контракт поширюється дія статутів Збройний Сил України.

За умовами Контракту працівник як доброволець бере на себе зобов`язання:

- виконувати завдання територіальної оборони в межах відповідної територіальної громади;

- додержуватися Конституції та законів України та нормативно-правових актів при виконанні завдань та повноважень територіальної оборони; виконувати державні та/або громадські обов`язки в інтересах Українського народу;

- додержуватись та виконувати складену присягу добровольця територіальної оборони, викладену у Додатку до цього Контракту,

- дорожити честю і гідністю члена ДФТГ;

- вміло володіти та застосовувати особисту та/або надану ЗСУ мисливську, стрілецьку, інші види озброєння та боєприпаси до них у порядку, визначеному КМУ; додержуватися правил і заходів під час поводження зі зброєю; постйно підвищувати рівень професійних знань, вмінь та навичок;

- не розголошувати інформацію, що становить державну таємницю, інформацію про добровольчі формування, інформацію з обмеженим доступом та інформацію, яка стала відомою у зв`язку з виконанням обов`язків за цим контрактом, Законом та Положенням.

На добровольця, що уклав цей контракт, поширюється дія Статутів ЗСУ.

Згідно повідомлення командира добровольчого формування Сил Територіальної оборони ЗСУ Оліївської сільської громади №1 від 29.09.2023 №5 ОСОБА_1 на підставі контракту добровольця територіальної оборони від 18.04.2022, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.03.2022 №84 у період серпнявересня 2022 виконував обов`язки добровольця територіальної оборони та завдання командира ДФТГ №1.

Натомість відповідач з 08.08.2022 по 26.09.2022 у всі робочі дня, крім вихідних, складав акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці та стверджує, що будь-яких документів про поважність відсутності на робочому місці працівник не надавав.

У п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України зазначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У справах про звільнення за прогул ВС постійно наголошує, що «прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності».

І саме з`ясування поважності відсутності працівника на роботі є визначальним фактом для вирішення питання про законність його звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП. Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі № 757/45015/20-ц.

Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не визначено, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причин відсутності на роботі надається виходячи з конкретних обставин. Відповідно до сталої судової практики причину відсутності на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником. Тобто поважними є такі причини, які виключають вину працівника.

Отже, невихід працівника на роботу мав місце з незалежних від нього причин, обумовлених веденням воєнних дій та пов`язаних з ними обставин, внаслідок чого він змушений був вживати заходів щодо свого захисту, захисту своєї сім`ї та держави у той спосіб, який вважав можливим для себе на той час. Вказані причини є поважними та не можуть мати наслідком звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП за підставою «прогул». За таких обставин за ним мали б зберігатися робоче місце і посада.

Судом встановлено, що відсутність на роботі працівника було виявлено з 08.08.2022. В порушення вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП письмові пояснення ОСОБА_1 щодо причин відсутності на роботі не відбирались. Оліївська сільська рада не вжила жодних заходів для їх отримання та відповідного акта про відмову ОСОБА_1 у визначений строк надати письмові пояснення складено не було.

Таким чином, у період із серпня по вересень 2022 року ОСОБА_1 перебував у складі добровольчого формування ТРО Оліївської сільської територіальної громади і на нього поширювалися гарантії щодо збереження місця роботи і середнього заробітку. Даний правовий висновок міститься у Постанові ВС від 03.08.2023 року у справі № 683/1256/22.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, суд дослідивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що розпорядження та рішення про звільнення позивача з посади директора Комунального підприємства «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області прийняті без законних на те підстав.

За вказаних обставин суд визнає рішення Оліївської сільської ради від 09.09.2022 №607 від 09.09.2022 «Про дострокове розірвання контракту та звільнення директора Комунального підприємства «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_1 », на підставі п.4 ст.40 КЗпП України та розпорядження Оліївського сільського голови від 26.09.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 » незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо вимог позивача про поновлення на роботі, слід зазначити наступне.

У постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14 Верховний Суд України вказав, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Одночасно стаття 23 КЗпП України визначає, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) укладеним на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Особливою формою трудового договору є контракт, у якому умови, у тому числі щодо строку його дії, встановлюються за угодою сторін.

Закінчення строку дії контракту є підставою для припинення трудових відносин (стаття 36 КЗпП України).

Таким чином, підписуючи строковий трудовий договір, працівник надає згоду на роботу на певній посаді на визначений строк і погоджується на припинення такого договору після закінчення строку, на який його укладено.

Вирішуючи питання про поновлення працівника, який працював за строковим трудовим договором, необхідно враховувати відсутність підстав для поновлення на роботі такого працівника у разі, якщо на момент ухвалення судом рішення у справі строк трудового договору закінчився. У такому разі суд може змінити дату звільнення на пізнішу - ту, що відповідає даті закінчення трудового договору, а також формулювання підстави звільнення - на пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України (закінчення строку трудового договору).

Відповідну правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 761/4523/16-ц.

Як встановлено п. 27 розділу VI контракту, дія контракту, укладеного 05.12.2019 між сторонами, припинилась 05.12.2024. Згідно з пунктом 25 розділу V контракту за два місяці до закінчення терміну дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший строк. Якщо таку угоду до дня закінчення дії цього контракту не буде укладено, даний контракт вважається припиненим (т.1 а.с.84).

Положення цього контракту не передбачають автоматичного продовження його дії.

Оскільки для продовження дії трудового договору, укладеного на певний строк, вимагається волевиявлення на продовження трудових відносин як роботодавця, так і працівника, у цій справі сторони визначені контрактом дії не вчинили і згоди щодо продовження його дії чи переукладення на новий строк не дійшли, а судове рішення не може замінювати визначену контрактом від 05.12.2019 процедуру, тому суд дійшов висновку про те, що правові підстави для поновлення позивача на роботі за встановлених обставин відсутні, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, враховуючи умови контракту від 05.12.2019, укладеного між Оліївською сільською радою та ОСОБА_1 на строк з 06.12.2019 по 05.12.2024 на час розгляду справи строк дії контракту закінчився, а тому суд не має правових підстав для поновлення позивача на роботі. Вказана правова позиція також викладена в постанові ВС від 22.06.2022 у справі №293/100/20.

Проте, у зв`язку із тим, що дія контракту на час винесення судом рішення припинилась, підлягає зміні дата звільнення позивача з «03 жовтня 2022року» на «05 грудня 2024року » і формулювання підстави звільнення з «згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України, пункту 23 трудового Контракту від 05.12.2019», на «у зв`язку з закінченням строку трудового договору на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України».

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати, розмір якої обраховується згідно з Порядком №100.

Тобто в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату (див. постанову Великої Палати ВС від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19).

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у статті 1 Закону України «Про оплату праці».

Частиною третьою статті 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Аналогічне положення закріплено в частині п`ятій статті 97 КЗпП України.

Зазначені норми трудового законодавства свідчать про пріоритет виплати заробітної плати перед іншими виплатами та про підвищену захищеність таких виплат. Одночасно звертає на себе увагу той факт, що заробітна плата виплачується лише за виконану працівником роботу, а якщо працівник такої роботи не виконував, то заробітна плата йому не виплачується, за винятком виплат, передбачених законодавством (зокрема, у випадку простою).

Відповідно до статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За змістом ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Так, за ст. 117 КЗПП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) зазначила, що виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

За статтею 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві.

Отже, нормами ст. 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Так, вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь позивача заробітної плати за період вимушеного прогулу, суд виходить з того, що норми ч. 1 ст. 115 КЗпП України встановлюють обов`язок роботодавця з виплати заробітної плати працівникам.

При цьому, як установлено судом з первинних бухгалтерських документів підприємства та відомостей податкового органу заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась саме Комунальним підприємством «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Крім того, п. 2.6 розділу ІІ «Оплата праці» Колективного договорувизначено, що роботодавець зобов`язується здійснювати оплату праці працівників структурних підрозділів Оліївської сільської об`єднаної територіальної громади Житомирського району Житомирської області відповідно до умов, встановлених законодавством, для тих галузей бюджетної сфери, до якої вони відносяться за характером діяльності. (т.1 а.с. 242 зворот).

Встановлено, що КП «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області не є структурним підрозділом Оліївської сільської ради та за Статутом КП «Здобуток» є комунальним і здійснює свою діяльність на принципах повного господарського розрахунку, самофінансування, власного комерційного ризику. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банку, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом, штампи, бланки зі своїм найменуванням. Засновник, яким є Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області, не несе відповідальності за зобов`язаннями підприємства, а підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями Засновника.

Таким чином, на підставі викладеного, судом звертається увага, що заробітна плата позивачу нараховувалась та виплачувалась саме бухгалтерією КП «Здобуток». Оліївська сільська рада не має ніякого відношення до виплат заробітної плати ОСОБА_1 , оскільки він був директором комунальної установи, в якій бухгалтерській облік ведеться самостійно, без виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, тому і заробітна плата працівнику вказаного підприємства повинна нараховуватись та сплачуватись саме Комунальним підприємством «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Як встановлено раніше судом останні нарахування та виплати заробітної плати позивачу були здійснені т.в.о. директора КП «Здобуток» ОСОБА_2 у серпні 2022 року в сумі 4239,13 гривень, очевидно на виконання вимог розпорядження №302-к/тр від 26.09.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 », яким зобов`язано ОСОБА_2 провести із ОСОБА_1 відповідний розрахунок, а після надання підтверджуючих документів виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки (т.1 ст.238).

Варто відмітити, що відповідач це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

При цьому позивач та його представник в ході судового розгляду вважали, що стягненню підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу саме з відповідача - Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, як роботодавця ОСОБА_1 за контрактом, у зв`язку з чим не заявляли клопотань про залучення в якості співвідповідача Комунальне підприємство «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Судом зазначається, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

З вказаних підстав суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача в тому, що Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області не є належним відповідачем за зобов`язаннями щодо стягнення з нього середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, обов`язок щодо нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 покладався саме на КП «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, а тому і стягнення втраченого за час вимушеного прогулу середнього заробітку слід здійснювати з вказаного підприємства, як окремої юридичної особи, а не з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Отже, в позові щодо стягнення з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 втраченого заробітку за час вимушеного прогулу з 03 жовтня 2022 року по день постановлення судом рішення у справі слід відмовити.

Щодо вимог позивача про відшкодування завданої моральної шкоди судом зазначається наступне.

Відповідно до частин 1,3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової) шкоди», встановлено що відповідно до ст. 237-1 КЗпП ( 322-08 ) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Умови відшкодування моральної (немайнової) шкоди, передбачені укладеним сторонами контрактом, які погіршують становище працівника порівняно з положеннями ст. 237-1 КЗпП (322-08) чи іншим законодавством, згідно зі ст. 9 КЗпП є недійсними.

Враховуючи вищенаведені вимоги Закону, встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок незаконного звільнення з роботи. При визначенні її розміру, суд враховує тривалість та істотність вимушених змін у житті позивача, посаду, яку він обіймав, моральні страждання та переживання у зв`язку із звільненням з роботи та щодо його поновлення на роботі, ступінь вини відповідача, втрату джерела доходів, що вплинуло на добробут його сім`ї, та те, що позивач змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, звертатися додатково за правовою допомогою, витрачати на це свій час, захищати свої порушені права в суді.

Зважаючи на фактичні обставині справи, враховуючи принцип розумності, достатності та справедливості, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір моральної шкоди в розмірі 100 000 грн не відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача, а тому вважає, що вказана вимога підлягає частковому задоволенню в розмірі 10 000,00 гривень, що буде достатнім для компенсації завданої шкоди.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі RuizTorija v. Spain від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, рішення від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.141 ЦПК України, яка регулює порядок розподілу судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, що починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Указаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16.

З урахуванням наведеного, позивач не звільняється від сплати судового збору у справі за заявленими ним позовними вимогами щодо скасування розпорядження та рішення про дострокове розірвання контракту та звільнення з посади.

Однак, під час звернення із позовом до суду позивачем вказані вимоги не оплачені.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з п.2 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 2023 рік складає 1073,60 грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача про скасування розпорядження та рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області задоволені в повному обсязі, суд стягує з відповідачів на користь держави не сплачений позивачем судовий збір за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 2147,20 грн.

У зв`язку із частковим задоволенням позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати у виді судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (10%), що становить 107,36 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141,259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 607 від 09.09.2022 «Про дострокове розірвання контракту та звільнення директора Комунального підприємства «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_1 », на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 302-к/тр, від 26 вересня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 »

У задоволенні позову в частині поновлення на посаді директора Комунального підприємства «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області відмовити. Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунального підприємства «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області з «03 жовтня 2022 року» на «05 грудня 2024року» і формулювання підстави звільнення з «згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України, пункту 23 трудового Контракту від 05.12.2019», на «у зв`язку з закінченням строку трудового договору на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України».

Стягнути з Оліївської сільською радою Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Оліївської сільською радою Житомирського району Житомирської області в дохід держави судовий збір в розмірі 2147 (дві тисячі сорок сім) гривень 20 копійок.

Стягнути з Оліївської сільською радою Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати у виді судового збору в розмірі 107 (сто сім) гривень 36 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2

адреса місяця реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач:

Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області

адреса місця знаходження: 12402, Житомирська область, Житомирський район, с.Оліївка, вул. Леоніда Ступницького, 68,

Третя особа:

Комунальне підприємство «Здобуток» Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області

адреса місця знаходження: 12402, Житомирська область, Житомирський район, с.Оліївка, вул. Леоніда Ступницького, 68,

Повне рішення складено та проголошено 27.03.2025.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО