Провадження № 2/686/1397/25
УХВАЛА

26 березня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Дем`янова Ю.М.,

за участі: секретаря судового засідання Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

10.03.2025 року до суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ксьондзика Ю.Ю., про залишення позову без розгляду.

12.03.2025 на адресу суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Місяця А.П., про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000 грн.

25.03.2025 на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до яких позивач просить відмовити у повному обсязі у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу на користь відповідача. Також у поданих запереченнях представник позивача адвокат Ксьондзик Ю.Ю., просить заяву про залишення позову без розгляду та вирішення питання про розподіл судових витрат проводити без його участі.

26.03.2025 від представника відповідача адвоката Місяця А.П., на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду та часткове задоволення поданої заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яка подана представником відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 п. 5 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (частина третя статті 257 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Отже, за змістом наведеної норми вказаного Закону у випадку залишення судом позову без розгляду на підставі відповідної заяви позивача суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами.

Тому, за наявності заяви позивача про залишення позову без розгляду суд, в силу вимог пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, зобов`язаний постановити ухвалу про залишення позову без розгляду.

З огляду на зазначене, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Крім цього, відповідач просить стягнути із позивача витрати на професійну правничу допомогу, які він поніс у зв`язку із розглядом указаної справи.

Відповідачем у своєму відзиві, на виконання положень п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, які склали грошові кошти в сумі 60 000 гривень, що становлять витрати на професійну правничу допомогу.

Заявлена сума понесених судових витрат підтверджується наступними документами: 30.10.2024 між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська контора «Місяць та партнери» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правничої допомоги.

12.03.2025 між сторонами було підписано Акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 30 жовтня 2024 року.

Отже, наведеними документами у сукупності відповідачем підтверджується факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у загальній сумі 60 000 гривень.

Частинами 1, 3 ст. 134 ЦПК України, встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, відповідно до положень ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

У зв`язку із указаними обставинами відповідач просить стягнути із позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60000 грн.

У поданих запереченнях на заяву щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача вказав на те, що жодних необґрунтованих дій позивача в процесі розгляду справи не було. Також зазначає, що вказані відповідачем витрати в сумі 60000 грн є неспівмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, роботи, які зазначені в акті приймання-передачі послуг, суперечать предмету договору про надання правничої допомоги та посилається інші обставини, які виключають правові підстави стягнення указаних витрат шляхом задоволення заяви в повному обсязі.

За результатами розгляду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а також заперечень щодо її задоволення, дослідивши матеріали цивільної справи суд встановив, що представник відповідача на підставі договору про надання правничої допомоги від 30.10.2024 надавав правничу допомогу та здійснював представництво інтересів відповідача під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В ході судового розгляду представником відповідача подано до суду 21.11.2024 відзив на позовну заяву, а також 03.12.2024 заяву про застосування заходів забезпечення позову та клопотання про закриття провадження у справі в частині. Крім цього, представник відповідача безпосередньо приймав участь у підготовчих судових засіданнях, які відбулися 20.12.2024 та 11.03.2025.

Отже, представник відповідача адвокат Місяць А.П., надавав правничу допомогу згідно укладеного договору про надання професійної правничої допомоги від 30.10.2024. Розмір гонорару, згідно укладеного договору, є фіксованим та визначений сторонами у сумі 60 000 грн.

Суд зауважує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат .

До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).

Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.

На підтвердження понесених витрат представником відповідача надано копію договору про надання правничої допомоги від 30.10.2024, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська контора «Місяць та партнери» та ОСОБА_2 , а також копію акту приймання-передачі наданих послуг від 12.03.2025, згідно якого загальна вартість послуг становить 60 000 грн (фіксований розмір гонорару).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правничої допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правничої допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, а також того, що позивачем цивільний позов залишено без розгляду у підготовчому судовому засіданні (до початку розгляду справи по суті) та наявне клопотання позивача про зменшення розміру судових витрат, заявлених до відшкодування, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про стягнення на його користь із позивачки понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, та з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн. Указаний розмір правничої допомоги, на переконання суду, є співмірним із обсягом наданої правничої допомоги представником у цивільній справі, та відповідає ринковим цінам на таку послугу.

Керуючись ст. ст. 133, 141, 142, 257, 260, 263 ЦПК України, суд

постановив:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ксьондзика Ю.Ю., про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без розгляду.

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Місяця А.П., про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 26.03.2025.

Суддя Юрій ДЕМ`ЯНОВ