Рішення

Іменем України

18 березня 2025 року місто Чернігів

Справа №750/17211/24

Провадження №2/751/614/25

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Стрижак В. П.

учасники справи:

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс»

відповідач ОСОБА_1

представник позивача Чуча Софія Олегівна

представник відповідача Ступак Сергій Олександрович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив :

І. Стислий виклад позиції позивача

ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23 466,00 грн, а також понесені судові витрати (а.с.3-7).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.04.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» і ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику №, який був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа та за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6 000,00 грн шляхом перерахунку на поточний рахунок, на строк 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту. Позичальник свої зобов`язання відповідно до умов договору позики не виконав, в той час як позикодавець свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 6 000 грн. Станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 23 466,00 грн.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 03 січня 2025 року відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У встановлений строк представник відповідача подав відзив (а.с.61-63), де вказав, що відповідач позовні вимоги не визнає на суму 20 766,00 грн та просить відмовити у задоволенні позову у цій частині, стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5 500 грн. Зазначає, що відповідач частково сплатив суму позики, а розмір процентів не відповідає вимогам ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII. Крім того, відповідач призваний на військову службу під час мобілізації та проходить її станом на час розгляду справи, у зв`язку з чим на нього розповсюджуються гарантії,визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». За вказаних обставин позовні вимоги виизнає частково в розмірі 2 700,00 грн.

Ухвалою суду від 03.02.2025 поновлено строк для подання відзиву та одночасно відкладено розгляд справи для подачі відповіді на відзив.

Представником позивача подано відповідь на відзив (а.с.79-84) у якій зазначено, що відповідачем 26.05.2024 було проведено часткову сплату за Договором про надання грошових коштів у позику № від 26.04.2024 на загальну суму 3 300,00 грн, з якої погашено: проценти станом на 26.05.2024 у розмірі 2 700,00 грн та частину суми основного боргу (тіла кредиту) у розмірі 600,00 грн. Відповідно сума процентів розрахована на залишок суми основного боргу (тіла кредиту у розмірі 5 400,00 грн) та залишок днів прострочення, за які відповідачем кошти на погашення боргу не вносились, до дати підготовки цієї позовної заяви включно (з 27.05.2024 до 28.11.2024). Щодо застосування пільги, передбаченої ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначила, що ця норма надає пільги саме військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації або іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, тобто тим, які брали/беруть безпосередню участь у бойових діях. Згідно витягу з наказу № 274 від 04.10.2024 ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків за посадою 04 жовтня 2024 року і є таким, що проходить військову службу за контрактом.

Ухвалою суду від 28.02.2025 розгляд справи відкладено для подання доказів.

У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлений. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі, просить позов задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, про день, час та місце судового засідання повідомлені. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

19.10.2021 між ТОВ «Мобізон» та ТОВ «Іннова Фінанс» укладено договір №191021-01 за умовами якого ТОВ «Мобізон» зобов`язується на платній основі надати ТОВ «ІнноваФінанс» послуги із забезпечення через телекомунікаційні мережі загального користування доступу до Системи та можливість передачі сформованих замовником повідомлень до центрів мобільних операторів, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити ці послуги відповідно до умов і Правил, цього договору та додатків до нього (а.с.97-98, 99-103).

Судом встановлено, що 26.04.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» і ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику №, який був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа та за умовами якого позивач надав відповідачу кредит для споживчих потреб у розмірі 6 000,00 грн шляхом перерахунку на поточний рахунок, на строк 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту (а.с.15-25).

Пунктом 3.1 розділу 3 договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 .

Згідно п.6.1 розділу 6 вказаного Договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів (а.с.25зв-26). Відповідно до указаного графіку загальна вартість кердиту складає 38 400,00 грн, із них: сума процентів за користування кредитом становить 32 400,00 грн. Графік підписаний відповідачем.

В матеріалах справи наявний Паспорт споживчого кредиту (а.с.29-31) та анкета клієнта, в якій ОСОБА_1 вказав свій номер мобільного телефону на який направлено одноразовий ідентифікатор для підписання договору позики № від 26.04.2024 (а.с.9).

Вищезазначені кредитний договір, паспорт споживчого кредиту та додаток №1 до договору підписано відповідачем ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора.

Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Іннова Фінанс» (а.с.32-38). Приймаючи умови договору, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.

Згідно квитанції до платіжної інструкції №19839-1354-103983096 ТОВ «Іннова Фінанс» 26.04.2024 перерахувало через надавача платіжних послуг ТОВ «ФК «Контрактовий дім» на картку відповідача № НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 6 000,00 грн (а.с. 28, 104, 105-106).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наведеного у позовній заяві, борг за кредитним договором № від 26.04.2024 станом на 04.12.2024 становить 23 466,00 грн, з яких: 5 400 грн 00 коп заборгованість за тілом кредиту; 15 066 грн 00 коп заборгованість за процентами, 3 000 грн 00 коп - неустойка за кожен день прострочення повернення позики.

Згідно витягу з наказу командира військової частни НОМЕР_2 Національної Гвардії України №274 від 04.10.2024 та довідки від 25.01.2025 ОСОБА_1 з 04.10.2024 зарахований до списків особового складу військової частини, який прибув для проходження військової служби за контрактом, наразі перебуває на військовій службі (а.с.58, 110).

Національний банк України листом від 14.06.2024 роз`яснив Всеукраїнській асоціації фінансових компаній порядок застосування п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с.87-88).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Нарахування неустойки здійснюється Товариством з урахуванням обмежень встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про захист прав споживачів». Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення позичальником зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної позичальником за цим Договором (п.7.4, 7.5 Договору).

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кредитний договір укладено у вигляді електронного документа та підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, що узгоджується із ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З позовом про визнання недійсним договору позики № від 26.04.2024 відповідач не звертався.

Факт перерахування коштів за договором позики підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 26.04.2024 (а.с.28). Дана обставина не спростована стороною відповідача.

Крім того, зазначені реквізити банківської карти вказані у анкеті клієнта ОСОБА_1 та співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у договорі № від 26.04.2024.

На виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, у зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_1 26.05.2024 здійснив часткову оплату за договором позики на загальну суму 3 300,00 грн, що не заперечується сторонами. Решту коштів не повернув, а отже зобов`язання не виконав повністю, унаслідок чого виникла заборгованість.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.

Оскільки відповідач виконав свої зобов`язання щодо повернення кредиту частково, тому вимоги позивача в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5 400,00 грн (6 000,00 - 600) є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Водночас суд зазначає, що ОСОБА_1 з 04.10.2024 проходить військову службу за контрактом, у зв`язку з чим на нього розповсюджуються гарантії, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, пункт 15 статті 14 Закону передбачає, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі №521/7927/16-ц.

Таким чином, у період виконання умов кредитного договору, а саме 04.10.2024 ОСОБА_1 набув статус військовослужбовця та на нього почали поширюватися пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом після набуття відповідного статусу і останнім днем нарахування відповідачу процентів за користування кредитом є 03.10.2024. Також відсутній обов`язок щодо сплати неустойки за кожен день прострочення повернення позики у розмірі 3 000 грн.

Суд не приймає до уваги посилання сторони відповідача щодо нарахування боргу всупереч положенням ч.2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.

Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача.

Отже, зміст зазначеної норми не врегульовує питання нарахованих процентів та містить вимоги щодо штрафних санкцій (пеня, штрафи), а тому дія ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» не може застосовуватися до відносин щодо нарахування відсотків.

24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким статтю восьму Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, яка визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Згідно пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Оскільки договір укладений між сторонами після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), проте без урахування його положень, а тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів у розмірі 1,5 % починаючи з 20.08.2024 є нікчемними.

Отже, відсоткова ставка встановлена законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору, тому суд вбачає за необхідне навести власний розрахунок відсоткової ставки, враховуючи умови договори та норми чинного на час виникнення правовідносин законодавства.

Перші 120 днів від набрання чинності 24 грудня 2023 року Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» закінчуються 21 квітня 2024 року.

З 22 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року відсоткова ставка буде становити 1,5 % в день відповідно до умов договору, надалі відсотки розраховуються виходячи з відсоткової ставки у розмірі 1% в день до 03.10.2024.

Таким чином з 27 травня 2024 року до 20 серпня 2024 року розмір відсотків буде становити суму у розмірі 6 966,00 грн (5 400х1,5% /100 х86 днів).

З 21 серпня 2024 року до 03 жовтня 2024 року розмір відсотків буде становити суму у розмірі 2 376,00 грн (5 400 грнх1% /100х44 дні).

З огляду на зазначене, загальна сума відсотків за період з 27.05.2024 (у межах заявлених вимог) до 03.10.2024 становить 9 342,00 грн.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 14 742,00 грн, з них: 5 400,00 грн заборгованість за кредитом, 9 342,00 грн заборгованість за відсотками.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн (а.с.1).

Ураховуючи, що позов задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 521,82 грн (2422,40х14 742/23466).

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ст.137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідност.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача, крім іншого, просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн, посилаючись на ч.6 ст.141 ЦПК України.

Правнича допомога позивачу надавалася на підставі ордера адвокатом Ступак С.О (а.с.64) та договору про надання професійної правничої допомоги №29/01/2025 від 29.01.2025 (а.с.65-66).

Позивач сплатив на користь адвоката 5 500,00 грн за надання правничої допомоги, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №2 (а.с.67) та розрахунком адвокатських витрат (а.с.69).

Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи наявність документів, що підтверджують сплату відповідачем 5 500 грн на професійну правничу допомогу, відсутність клопотання іншої сторони, передбачене ч.5 ст.137 ЦПК України про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що вказані витрати є співмірними зі складністю справи та наданими послугами, часом, витраченим на надання послуг, їх обсягом, значенням справи для сторони.

Оскільки ціна позову становила 23 466,00 грн, проте позов задоволено частково на суму 14 742,00 грн, що становить 62,82% (100%х14 742/23466), з ТОВ «Іннова Фінанс» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до відхиленої частини вимог 37,18% (100%-62,82%), що становить 2 044,90 грн (37,18%х5500грн/100%).

Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Тому остаточно з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 523,08 грн (2 044,90-1 521,82) судових витрат.

Керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 611, 612, 625-629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -

Вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» 14 742 (чотирнадцять тисяч сімсот сорок дві) грн 00 коп заборгованості за договором позики № від 26.04.2024, з яких: 5 400 грн 00 коп заборгованість за тілом кредиту, 9 342 грн 00 коп заборгованість за процентами за період з 27.05.2024 до 03.10.2024.

У завдоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» на користь ОСОБА_1 523 (п`ятсот двадцять три) грн 08 коп витрат на професійну правничу допомогу.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 24.03.2025.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Болсуновська, 8, пов.9, )

Відповідач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя Н. В. Маслюк