Справа № 933/92/25
Провадження № 2/933/46/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Попович І.А.

за участі:

представника позивача - Кириченка О.О.

третьої особи - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - Осадчої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду селища Олександрівка цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 до Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа: ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

11.02.2025 року представник позивача звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом в інтересах ОСОБА_3 до Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа: ОСОБА_1 .

12.02.2025 року ухвалою судді відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

10.03.2025 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 64 років, в с. Спасько-Михайлівка Олександрівського району Донецької області помер громадянин ОСОБА_4 . В зв`язку зі смертю останнього на території Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області відкрилася спадщина, до складу якої увійшло наступне нерухоме майно:

- житловий будинок (з надвірними побудовами та господарськими спорудами) АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка площею 0,25га, кадастровий № :00:000:0265, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою розташування спірного житлового будинку;

- земельна ділянка площею 0,1740га, кадастровий № :00:000:0264, надана для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою розташування спірного житлового будинку.

По своїй смерті спадкодавець лишив заповіт, відповідно до положень якого заповів все своє майно своєму онукові - ОСОБА_3 .

На момент смерті спадкодавця разом з ним проживала його дружина - бабця позивача - ОСОБА_1 .

З метою реалізації свого законного права на спадкування за заповітом, в строки визначені законодавцем для прийняття спадщини (в 6-місячний термін з моменту відкриття спадщини), позивач звернувся до державного нотаріуса Олександрівської державної нотаріальної контори Звягіної А.Ф. з відповідною заявою про прийняття спадщини, в результаті чого нотаріусом було заведено спадкову справу. За результатами розгляду поданих позивачем документів 15 листопада 2024 року нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причин ненадання позивачем правовстановлюючих документів на спадкове майно

На даний час позивач по справі не має можливості оформити правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння та успадкувати вказане спадкове майно, тому просить визнати за ним право приватної власності, в порядку спадкування за заповітом:

- на житловий будинок (з надвірними побудовами та господарськими спорудами) за АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку площею 0,25га, кадастровий № :00:000:0265, з призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку;

- на земельну ділянку площею 0,1740га, кадастровий № :00:000:0264, з призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав пояснення відповідні викладеним в позові. Причиною відмову у вчиненні нотаріальної дії, є відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку та будинок. Крім того, зазначив, що позивач на даний час перебуває за кордоном.

Представник відповідача повідомлений належним чином у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.75).

Третя особа надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнала. Також підтвердила, що будинок було побудовано нею та її померлим чоловіком починаючи з 1972 по 1991 рік, на виділеній ним під забудову земельній ділянці, яка 1998 році була приватизована її чоловіком. Вона в свою чергу відмовилась від спадщини на користь свого онука - позивача ОСОБА_3 (а.с.50).

В судовому засіданні зазначила, що з усім згідна.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що позивач є її племінником. Зазначила, що будинок був побудований батьками ще до її народження - 1972 р. При ній будувалися погосподарські будівлі. Батьки вирішили, що успадковувати вказаний будинок буде позивач, який є онуком. Вона жила в цьому будинку весь час до одруження. Спору з приводу спадкування даного майна немає. Усі родичі перебувають за кордоном.

Суд, вислухавши представника позивача, третю особу, свідка, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 64 років, в с. Спасько-Михайлівка Олександрівського району Донецької області помер громадянин ОСОБА_4 (а.с.15), який є дідом позивача (а.с.12-14).

По своїй смерті спадкодавець ОСОБА_4 лишив заповіт, відповідно до положень якого заповів все своє майно позивачу ОСОБА_3 (а.с.16).

На момент смерті спадкодавця разом з ним проживала його дружина ОСОБА_1 (бабця позивача) (а.с.19).

Згідно з даними книги погосподарського обліку (форма №1) спірне домоволодіння було зареєстроване за спадкодавцем, а після його смерті за його дружиною - ОСОБА_1 . Рік побудови будинку - 1972 (а.с.20-21).

Згідно інформації КП "Краматорське БТІ": згідно архівних даних станом на 01.01.2013 року право власності на спірний житловий будинок зареєстроване не було. Технічні показники будинку не змінились, самовільних будівель та споруд не виявлено (а.с.22).

Згідно технічної документації КП "Краматорське БТІ", до Державного земельного кадастру були внесені відомості про встановлення меж земельних ділянок, які увійшли до складу спадкового майна, а саме: земельної ділянки площею 0,25га, яка має призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, з присвоєнням кадастрового № :00:000:0265, яка має нормативну грошову оцінку 398230,13 грн та земельної ділянка розміром 0,1740га, з призначенням для ведення особистого селянського господарства, з присвоєнням кадастрового № :00:000:0264 та яка має нормативну грошову оцінку 6513,34 грн (а.с.23-36).

13.12.2024 року сформовано витяг серії НВ № 024, згідно якого право власності на земельну ділянку з кадастровим № :00:000:0265, належить ОСОБА_4 (а.с.29-32).

13.12.2024 року сформовано витяг серії НВ № 024, згідно якого право власності на земельну ділянку з кадастровим № :00:000:0264, належить ОСОБА_4 (а.с.32 зворот-35).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН № 139533, ОСОБА_4 , є власником земельних ділянок площею 0,25га, для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельної ділянки розміром 0,1740га, для ведення підсобного господарства. Земельні ділянки розташовані в с. Спасько-Михайлівка Олександрівського району Донецької області (а.с.27).

21.06.2023 року за заявою позивача була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , 1948 р.н. (а.с.59-74).

Правовідносини, які склалися між сторонами стосуються визнання права власності за заповітом в порядку спадкування.

До правовідносин, які склались між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права.

За вимогами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК).

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом (ст. 1225 ЦК).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК). Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст. 1278 ЦК).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За вимогами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Відповідно до вимог зазначених в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року за № 12/5-126 «Щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію», по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами).

Таким чином, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи підтверджуючі право власності спадкодавця на житловий будинок АДРЕСА_1 ,право власності на нерухоме майно підлягає захисту відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Суд дійшов до висновку, що житловий будинок був збудований та належав спадкодавцю, незалежно від відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем.

Житловий будинок має задовільний стан і є придатним для проживання (а.с.22).

Розглянувши вимоги позивачки про визнання права власності на спірний будинок та земельні ділянки в порядку спадкування, суд вважає, що вони підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого діда, позивач відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину, спадковий будинок був побудований у 1972 році та розташований на земельних ділянках, які надані для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Позивач є єдиним спадкоємцем вказаного майна згідно заповіту, і прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 .

На підставі зазначеного, ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1269, 1278 ЦК України, п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року за № 12/5-126 «Щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію»,та керуючись ст. ст. 2, 13, 77, 81, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 до Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа: ОСОБА_1 , - задовольнити.

Визнати за громадянином ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Спасько-Михайлівка Олександрівського району Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , право приватної власності, в порядку спадкування за заповітом:

- на житловий будинок (з надвірними побудовами та господарськими спорудами) за АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку площею 0,25га, кадастровий № :00:000:0265, з призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку;

- на земельну ділянку площею 0,1740га, кадастровий № :00:000:0264, з призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Рішення ухвалено в приміщенні суду та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 24 березня 2025 року.

Повний текст рішення складено 02 квітня 2025 року.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Новодонецька селищна рада Краматорського району Донецької області, місцезнаходження: вул. Благовісна, буд. 3, селище Новодонецьке, Краматорського району Донецької області, .

Третя особа: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Олександрівського

районного суду Попович І.А.