УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судових засідань Кот Я.А..,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі Київського районного суду м.Харкова клопотання представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2019 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.01.2021 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки, призначено справу до судового розгляду по суті.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, 17.10.2022 визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М. Підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: перебування судді у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (відповідно до Наказу голови Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л. №02-03/213 від 23.09.2022 «Про надання відпустки по догляду за дитиною судді Лях М.Ю.»).

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 05.12.2022 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки - прийнято до провадження судді Київського районного суду м. Харкова Лисиченко С.М., призначено судове засідання.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 12.03.2024 за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 адвоката Статівки Олександра Євгеновича у справі призначено судову земельно-технічну експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.Засл.Проф. ім. М.С.Бокаріуса» Міністерства Юстиції України. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19.06.2024 скасовано ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 12.03.2024 про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 03.07.2024 відновлено провадження у даній справі, призначено судове засідання.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 03.12.2024 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 адвоката Статівки Олександра Євгеновича, постановлено повернутися до стадії підготовчого провадження у даній цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому засіданні представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подано клопотання про закриття провадження у справі відповідно до пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України. В обґрунтування клопотання зазначає, що Київським районним судом м.Харкова від 07.06.2013 у справі №2018/13690/2012 ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа Управління Держкомзему в м.Харкові про визнання права власності на частину приватизованої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане рішення ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, які зазначені у даній справі.

Представник позивача - Статівка О.Є. у підготовчому засіданні проти задоволення клопотання сторони відповідача заперечував, оскільки предмет та підстави позову у даній справі та у цивільній справі №2018/13690/2012, є різні. А тому підстави для закриття провадження, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, відсутні.

Суд, заслухавши позицію сторін, вивчивши клопотання, заперечення та матеріали справи, доходить такого висновку.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як випливає зі змісту пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі №320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначила, що згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі (пункти 26, 27).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу".

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19).

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19 (провадження № 61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20 (провадження № 61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21 (провадження № 61-13906св21).

З матеріалами справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.10.2011 виділено ОСОБА_4 в порядку розподілу майна подружжя, зокрема, 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та визнано за ним право власності на це майно. Виділено ОСОБА_3 в порядку розподілу майна подружжя, зокрема, 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та визнано за нею право власності на це майно.Рішення суду в цій частині набрало законної сили.

У серпні 2012 ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про: припинення права власності за ним, ОСОБА_3 на частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ним права власності на частину спірної земельної ділянки. Підстава позову - перехід до позивача відповідно до вимог ч.1 ст.377 ЦК України та ч.1 ст.120 ЗК України права власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки за цільовим призначенням для будівництва житлового будинку та господарських будівель і спору, на якій знаходиться 1/2 частина належного позивачу на праві власності житлового будинку з надвірними будівлями.

За результатами розгляду зазначеного позову Київським районним судом м.Харкова від 07.06.2013 у справі №2018/13690/2012 ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа Управління Держкомзему в м.Харкові про визнання права власності на частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

27.02.2015 ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділення йому в натурі та відповідачу по 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , та затвердити запропонований порядок виділу частки з домоволодіння, відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 30 січня 2017 року.

За результатами розгляду зазначеного позову ОСОБА_4 Київським районним судом м.Харкова 12.08.2018 у справі №40/3740/15-ц ухвалене рішення, яке постановою Апеляційного суду Харківської області від 08.05.2018 скасовано. Ухвалене нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділення в натурі частини житлового будинку, припинення права спільної власності на домоволодіння задоволено частково. Розподілено житловий будинок, змінивши співвласнику ОСОБА_4 розмір частки та виділено ОСОБА_4 в натурі 49/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами вказаного домоволодіння, а саме: коридор літ. «1-1», площею 1,8 м2;частину передпокою літ. «1-2», площею 8,9 м2;коридор літ. «1-9», площею 19,3 м2;кладову літ. «1-10» площею 1,1 м2; кладову літ. «1-11», площею 2,6 м2;житлову кімнату літ. «1-12», площею 17,8 м2;санітарний вузол літ. «1-13», площею 4,5 м2;житлову кімнату літ. «1-14», площею 19,9 м2;кладову літ. «1-15», площею 3,5 м2;житлову кімнату літ. «1-16», площею 20,7 м2;кладову літ. «1-17», площею 3,5 м2;ганок літ. «а», площею 6,2 м2;погріб літ. «Г», площею 12,0 м2;ворота літ. «№ 2», площею 7,4 м2; 1/2 частина огорожі літ. «№ 3», площею 99,65 м2;1/2 частина замощення літ. «І», площею 14,65 м2.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на виділену в натурі частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідає 49/100 частини вказаного домоволодіння, а саме: коридор літ. «1-1», площею 1,8 м2;частину передпокою літ. «1-2», площею 8,9 м2;коридор літ. «1-9», площею 19,3 м2;кладову літ. «1-10» площею 1,1 м2; кладову літ. «1-11», площею 2,6 м2;житлову кімнату літ. «1-12», площею 17,8 м2;санітарний вузол літ. «1-13», площею 4,5 м2;житлову кімнату літ. «1-14», площею 19,9 м2;кладову літ. «1-15», площею 3,5 м2;житлову кімнату літ. «1-16», площею 20,7 м2;кладову літ. «1-17», площею 3,5 м2;ганок літ. «а», площею 6,2 м2;погріб літ. «Г», площею 12,0 м2;ворота літ. «№ 2», площею 7,4 м2;1/2 частина огорожі літ. «№ 3», площею 99,65 м2;1/2 частина замощення літ. «І», площею 14,65 м2.

Розподілено житловий будинок, змінивши співвласнику ОСОБА_3 розмір частки та виділити ОСОБА_3 в натурі 51/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами вказаного домоволодіння, а саме: частину передпокою літ. «1-2», площею 9,8 м2;кладову літ. «1-3», площею 2,0 м2;кухню літ. «1-4», площею 15,3 м2;уборну літ. «1-5», площею 2,0 м2;котельню літ. «1-5а», площею 2,5 м2;ванну літ. «1-6», площею 3,2 м2;житлову кімнату літ. «1-7», площею 14,7 м2; житлову кімнату літ. «1-8», площею 29,0 м2;коридор літ. «1-8а», площею 2,3 м2;гараж літ. «Б», площею 51,2 м2;уборну літ. «В», площею 1,6 м2;ворота літ. «№1», площею 7,43 м2;1/2 частина огорожі літ. «№ 3», площею 99,65 м2;1/2 частина замощення літ. «І», площею 14,65 м2.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на виділену в натурі частину житлового будинку, з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідає 51/100 частини вказаного домоволодіння, а саме на: частину передпокою літ. «1-2», площею 9,8 м2; кладову літ. «1-3», площею 2,0 м2;кухню літ. «1-4», площею 15,3 м2;уборну літ. «1-5», площею 2,0 м2;котельню літ. «1-5а», площею 2,5 м2;ванну літ. «1-6», площею 3,2 м2;житлову кімнату літ. «1-7», площею 14,7 м2; житлову кімнату літ. «1-8», площею 29,0 м2;коридор літ. «1-8а», площею 2,3 м2;гараж літ. «Б», площею 51,2 м2;уборну літ. «В», площею 1,6 м2;ворота літ. «№1», площею 7,43 м2;1/2 частина огорожі літ. «№ 3», площею 99,65 м2;1/2 частина замощення літ. «І», площею 14,65 м2.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію, у зв`язку зі зміною часток у праві спільної власності, у розмірі 21800 грн.

Вигрібну яму літ. «№4» та вигрібну яму літ. «№5» залишено у спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Припинено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_4 : улаштувати у приміщення літ «1-2» (передпокій) перегородку, переобладнавши таким чином: передпокій площею 8,9 кв. м та передпокій площею 9,8 кв.м; демонтувати дверний проріз між приміщенням літ «1-3» та коморою під сходами; обладнати виділені в натурі приміщення за адресою: АДРЕСА_1 самостійними системами опалювання, електропостачання, водопостачання, водовідведення та газопостачання.

Зобов`язано ОСОБА_3 : перенести унітаз з приміщення літ.»1-5» до приміщення літ. «1-5а»;улаштувати дверний проріз в приміщенні літ.»1-5» з установкою подвійної двері для виходу із частини будинку; прибудувати до приміщення літ.»1-5» ганок;демонтувати дверний проріз між приміщенням літ «1-3» та коморою під сходами.

Разом з цим судом встановлено, що предметом даного позову є вимога позивача про: визнання за ним права власності на 49/100 частин земельної ділянки, що становить 0.0489 га, із земельної ділянки загальною площею 0,0998 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; припинення права власності відповідачки на 49/100 частин вказаної земельної ділянки.

Як на підставу позову у даній справі ОСОБА_4 посилається про перехід до нього відповідно до вимог частини 1 статті 377 ЦК України та частини 1 статті 120 ЗК України права власності на 49/100 частин спірної земельної ділянки за цільовим призначенням для будівництва житлового будинку та господарських будівель і спору, на якій знаходиться належна йому на праві власності 49/100 частина житлового будинку з надвірними будівлями, яка виділена йому в натурі рішенням суду від 08.05.218 в результаті зміни часток у спільній сумісній власності житлового будинк за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, враховуючи зазначене суд доходить висновку, що предмети позову у даній справі та цивільній справі №2018/13690/2012 є різними, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Керуючись статтями 255, 256, 258, 260-261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки.

Відкласти підготовче засідання до 13-45 години 28.03.2025.

Ухвала не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включається до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя - С.М. Лисиченко