Справа № 621/516/25
Провадження № 2-о/621/49/25
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання - Лацько А.В.,

заявник - ОСОБА_1 ,

представник заявника - адвокат Комов О.Г.,

заінтересована особа 1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

заінтересована особа 2 - Міністерство оборони України,

представник заінтересованої особи 2 - Лисенко В.В.,

розглянувши в порядку окремого позовного провадження в залі суду справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,

у с т а н о в и в:

03 березня 2025 року адвокат Комов О.Г., який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , через систему "Електронний суд" звернувся до суду заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в якій просив встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Кліщіївка Бахмутського району Донецької області та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 в період з 12.09.2013 по 02.02.2023.

В обґрунтування заяви зазначено, що з 24.09.2005 по 29.04.2009 ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Від вказаного шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Шлюб подружжя розірвано на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 29.04.2009 по справі № 2-606/2009

Після розірвання шлюбу з 12 вересня 2003 року ОСОБА_1 почала проживати без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , останні спільно проживали в будинку належному на праві власності ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, працювали та спільно забезпечувал сім`ю. Разом виховували сина ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , який сприймав вітчима як свого батька.

Батьки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли, батько - ІНФОРМАЦІЯ_6 , а мати - 01.09.2021.

09.08.2022 ОСОБА_2 медичною комісією признаний придатним до військової служби та 24.11.2022 на підставі Указу Прездента України № 758/2022 від 07.11.2022 призваний у Збройні Сили України за мобілізацією.

Відповідно до Витягу з наказу від 26.03.2023 № 6538 командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця ОСОБА_2 визнано таким, що зник безвісти під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі ведення бойових дій та інформація про місце перебування наразі невідомі. Надалі наказом від 31.03.2023 № 203 командира ВЧ НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 командира 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону увільнено та зараховано в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 як безвісти зниклого.

Згідно витягу з ЄРДР від 17.02.2023р. № 0000076 до чергової частини ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення ОСОБА_1 про те, що її цивільний чоловік ОСОБА_2 у період воєнного стану, проходячи службу у лавах Збройних Сил України в с. Кліщіївка Донецької області зник безвісти. У сповіщенні сім`ї № 14 (14/3/1872) від 03.07.2023 ОСОБА_1 повідомлено, що солдат ОСОБА_2 під час ведення бойових дій безвісти зник 02.02.2023 року поблизу с. Кліщіївка, Донецької області.

Згідно з листом від 19.11.2024 №2076 ДСУ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" направлено висновок експерта № 2034/2474-МГ молекулярно- генетичної експертизи по кримінальному провадженню № 0004098 від 18.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України. Відповідно до висновку експерта №2034/2474-МГ молекулярно-генетичної експертизи по кримінальному провадженню № 0004098 від 18.10.2023 спостерігається генотипічна подібність ДНК біологічних слідів на насадці для гоління, якою користувався ОСОБА_2 та ДНК загиблого військовослужбовця р/н/3005/НЕ за 2023 рік. У підсумку вказаного висновку експерта зазначено, що невстановлений військовослужбовець р/н/3005/НЕ за 2023 рік може бути ОСОБА_2 з вірогідністю не менше 99,99 %.

За сповіщенням сім`ї №130 (14/3/5255) від 16.12.2024 повідомлено ОСОБА_1 , що солдат ОСОБА_2 призваний до Збройних Сил України за мобілізацією т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , відданий військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок загинув ІНФОРМАЦІЯ_8 в бою за с. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області.

Встановлення вказаного факту проживання однією сім`єю разом із ОСОБА_2 має для ОСОБА_1 , юридичне значення для набуття статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця та реалізації права на звернення до відповідних органів з метою отримання одноразової грошової допомоги, а також передбачених чинним законодавством пільг, гарантій та компенсацій, що і стало підставою звернення до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025 справу визначено до розгляду судді Вельможній І.В.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку окремого позовного провадження та призначено судовий розгляд на 31.03.2025.

17.03.2025 від Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення де висловили позицію щодо наявності спору про право оскільки від встановлення факту, який просить встановити ОСОБА_1 , залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та на отримання одноразової грошової допомоги, проти чого Міністерство заперечує, що свідчить про наявність підстав для залишення вимог заяви без розгляду (а.с. 99-105).

21.03.2025 до канцелярії суд від представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Комова О.Г. надійшли заперечення проти письмових пояснень Міністерства оборони України відповідно до яких спростовуючи доводи викладені в письмових пояснення, останній просив задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та зазначив, що заява підлягає розгляду за правилами окремого провадження та в ній відсутній будь-який спір про право (а.с. 106-119).

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат Комов О.Г., підтримали вимоги заяви, з підстав викладених у ній просили задовольнити вимоги у повному обсязі та надали пояснення з приводу поданої заяви. Просили суд ухвалити рішення, яким задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Міністерство оборони України Лисенко В.Ю. в письмових поясненнях просив проводити судовий розгляд за відсутності представника Міністерства оборони України, та постановити ухвалу про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право.

Належним чином повідомлений представник ІНФОРМАЦІЯ_1 на судовий розгляд не з`явився, заяв по суті справи не подавав.

Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 29 квітня 2009 року по справі № 2-606/2009, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 24 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, атів запис № 140 розірвано. На підставі вказаного рішення Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області 12.02.2010 ОСОБА_1 видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , актовий запис № 85 (а.с. 21, 22).

ІНФОРМАЦІЯ_9 народився ОСОБА_2 , батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 25 зворот).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 у віці 42 років - копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис № 12604 (а.с. 24)

Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 03.09.2021, ІНФОРМАЦІЯ_11 померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с. 24 зворот).

З копії військового квитка серії НОМЕР_6 виданого на ім`я ОСОБА_2 22.11.2022 виданого ІНФОРМАЦІЯ_13 , вбачається що ОСОБА_2 24 листопада 2022 року на підставі Указу Президента України "Про продовження строку проведення загальної мобілізації " № 758/2022 від 07.11.2022, призваний у Збройні сили України за мобілізацією (а.с. 28-29).

З копії Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) № 39 від 03.02.2023, копії Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2023 № 6531, копії Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) № 203 від 31.03.2023 вбачається що солдата ОСОБА_2 командира 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти НОМЕР_2 мотопіхотного батальйону визнано таким, що зник безвісти під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі ведення бойових в подальшому останнього увільнено та зараховано в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 як безвісти зниклого (а.с. 30-32).

03 липня 2023 року на адресу ОСОБА_1 , за підписом ІНФОРМАЦІЯ_14 надійшло сповіщення №14 про зникнення безвісти підчас ведення бойових дій 02.02.2023 поблизу населеного пункту Кліщіївка Донецької області її чоловіка ОСОБА_2 (а.с. 33).

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.02.2023 №0000076 до чергової частини ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення ОСОБА_1 про те, що її цивільний чоловік ОСОБА_2 у період воєнного стану, проходячи службу у лавах Збройних Сил України в с. Кліщіївка Донецької області зник безвісти (а.с. 32 зворот).

Згідно листа від 19.11.2024 №2076 ДСУ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" направлено висновок експерта № 2034/2474-МГ молекулярно- генетичної експертизи по кримінальному провадженню № 0004098 від 18.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до висновку експерта №2034/2474-МГ молекулярно-генетичної експертизи проведеної ДСУ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" в межах кримінального провадження № 0004098 від 18.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України, за результатами проведеної експертизи спостерігається генотипічна подібність ДНК біологічних слідів на насадці для гоління, якою користувався ОСОБА_2 та ДНК загиблого військовослужбовця р/н/3005/НЕ за 2023 рік. та за висновком експерта зазначено, що невстановлений військовослужбовець р/н/3005/НЕ за 2023 рік може бути ОСОБА_2 з вірогідністю не менше 99,99 % (а.с. 33 зворот - 37).

Так, відповідно свідоцтва про смерть НОМЕР_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а. с. 39).

Причиною смерті ОСОБА_2 стали сліпі осколкові проникаючі поранення голови, тулубу та лівої гомілки, вибухова травма, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та осколків, що підтверджується довідкою №3005/НЕ від 20.04.2024 року, лікарським свідоцтвом про смерть. (а.с. 37 зворот-38 зворот)

16 грудня 2024 року на адресу ОСОБА_1 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_14 надійшло сповіщення №130 про смерть під час виконання військового обов`язку, в бою за України, її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 . (а.с.39 зворот).

З копії паспорту громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_8 , копії Витягу з Реєстру територіальної громади №2025/000352344, дата формування 10.01.2025 вбачається, що адресою зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було АДРЕСА_1 (а.с. 22 зворот -23, 25).

З акта обстеження, який складено 07 серпня 2024 року депутатом Зміївської міської ради Соляник І.С., за участі свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вбачається, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 дійсно проживали з 2013 року в АДРЕСА_1 (а. с. 44 зворот).

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожний окремо, в судовому засіданні показали про обставини, якими підтверджується факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 , разом з ОСОБА_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, їх відносини, що притаманні подружжю, ведення спільного побуту, господарства тощо.

Наявність спільних витрат, придбання спільного майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підтверджується відомостями виписок за картковими рахунками клієнта, квитанціями на придбання майна, заяви про надання споживчого кредиту. (а.с. 47 зворот - 64).

Судом досліджені також фотознімки ОСОБА_2 разом із заявницею ОСОБА_1 та їх друзями, скріншотами переписки в менеджерах, як у період проходження ОСОБА_2 військової служби так і до вказаного часу, якими підтверджено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період спільного проживання існували близькі та дбайливі відносини, притаманні подружжю (а.с. 63 зворот-67).

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 6 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У відповідністю з пункту 5 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до частин 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Верховний Суд України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012 роз`яснив, що доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї") визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з вимогами частини 4 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заявник ОСОБА_1 надала належні та допустимі докази, сукупністю яких підтверджується, що вона дійсно проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали між взаємні права та обов`язки в період з 12 вересня 2013 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та після смерті останнього була сповіщена про вказаний факт, як дружина воїна.

Від встановлення цього факту залежить виникнення особистих прав ОСОБА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 , з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу та має для неї юридичне значення.

Встановити цей факт іншим порядком неможливо.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Щодо доводів Міністерства оборони України про наявність підстав залишення позову без розгляду, наявності спору про право, суд виходить з наступного.

Велика Палата Верховного суду 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) звернула увагу, що існує два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

У разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню в позасудовому порядку, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Справи про встановлення юридичних фактів у судовому порядку вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, згідно з пунктом 5 частини 1 стаття 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Отже, судом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції відповідно до статті 19 Цивільного процесуального кодексу України та пунктом 5 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому в одному провадженні не можуть бути поєднані вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, та оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки ці вимоги підсудні судам різних юрисдикцій.

Також Велика Палата ВС звернула увагу на неефективність підходу до визначення юрисдикційності спорів про встановлення юридичних фактів у судовому порядку залежно від мети звернення та наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Адже це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності доказування одних і тих же обставин, подій та фактів при кожному зверненні до судів різних юрисдикцій.

Переглядаючи справу №179/986/23, у постанові 20 листопада 2024 року, Верховний Суд не погодився з рішенням суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Встановлення вказаного факту необхідно ОСОБА_1 для набуття статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця та реалізації свого права на звернення до відповідних органів з метою отримання одноразової грошової допомоги, а також передбачених чинним законодавством пільг, гарантій та компенсацій.

У пункті 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16- 1 Закону № 2011-XII, крім громадян рф або рб та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Відповідно до вимог статті 16-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Отже, самі по собі заперечення Міністерства оборони України права ОСОБА_1 на виплату одноразової грошової допомоги, оскільки заявлений нею факт не підтверджено належними доказами, не свідчать про існування спору про право, а навіть за умови звернення та відмови відповідним органом ОСОБА_1 такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд вважає позицію заінтересованої особи щодо наявності підстав залишення заяви без розгляду неслушною, та враховуючи наявність обґрунтованих та законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 дійшов висновку про встановлення факту її проживання разом із ОСОБА_2 у період з 12 вересня 2013 року по 02 лютого 2023 року, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, ведення між ними спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків, що на розсуд суду відповідає, окрім вказаного вище, засадам розумності та справедливості.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 223, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, п. 1 ч. 1 ст. 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт того, що має юридичне значення, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживала разом зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_16 , однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки у період з 12 вересня 2013 року по 02 лютого 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01.04.2025.

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 .

Заінтересована особа 1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 .

Заінтересована особа 2 - Міністерство оборони України, адреса місцязнаходження: просп. Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03168, .

Головуючий: