ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О. від 21 червня 2024 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Агро-Союз», про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 14 листопада 2006 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» та Акціонерним товариством закритого типу «Агро-Союз» укладено Генеральну угоду №5006N2 (зі змінами і доповненнями), відповідно до умов якої банк проводить кредитні операції в межах лімітів, визначених п. 4.5. Генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов кредитного договору, укладеного в рамках цієї угоди (п. 4.1. цієї угоди). На дату укладення генеральної угоди загальний ліміт заборгованості позичальників за кредитом за цією угодою не може перевищувати 20000000,00 грн, а в редакції додаткової угоди №5006N2-26 від 27.12.2013 року загальний ліміт заборгованості не може перевищувати еквівалент 50000000,00 грн. Термін користування кредитом за цією генеральною угодою встановлений до 31.01.2019. В рамках генеральної угоди між банком та ПрАТ «Агро-Союз» було укладено кредитний договір №50113К6 від 27.12.2013 року (зі змінами та доповненнями), відповідно до умов якого банком було надано позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії 50000000,00 грн, з кінцевим терміном погашення - 01.04.2015 року. Позичальник зобов`язався здійснити погашення кредиту, процентів за кредитом, комісій та інших платежів за кредитним договором у повному обсязі протягом 10 (десяти) банківських днів з дня відправлення банком позичальнику повідомлення про необхідність такого погашення якщо, зокрема, допущено прострочення термінів виконання грошових зобов`язань. Також, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором було укладено договір поруки №50112Р2 від 07.11.2012 року (зі змінами та доповненнями) між ОСОБА_1 , ПрАТ «Агро-Союз» та банком. У зв`язку із невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, зокрема, щодо вчасного погашення відповідної заборгованості, банк надіслав повідомлення №050/16-33 від 02.02.2015 року та №050/16-139 від 13.05.2015 року про порушення зобов`язань з вимогою здійснити погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідні листи було отримано позичальником 05.02.2015 року та 18.05.2015 року. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №50113К6 від 27.12.2013 року, станом на 21.07.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 72409422,62 грн, а саме прострочена заборгованість за кредитом - 47854186,92 грн, пеня за основним боргом - 8983 696,32 грн, прострочені проценти за кредитом - 4693909,67 грн, проценти за кредитом - 518420,36 грн, пеня за процентами - 718546,66 грн, прострочена комісія за управління - 475888,61 грн, пеня за комісією за управління - 68958,79 грн, 3% річних згідно ст. 625 ЦК України - 483418,92 грн, інфляційні згідно ст.625 ЦК України - 8612 396,37 грн. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором №50113К6 від 27.12.2013 року, укладеним в рамках Генеральної угоди №5006N2 від 14.11.2006 року, в загальному розмірі 72409422,62 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» суму заборгованості за укладеним в рамках генеральної угоди за кредитним договором №50113К6 від 27.12.2013 у розмірі 72409422,62 грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом - 47854186,92 грн, пені за основним боргом - 8983696,32 грн, прострочених процентів за кредитом - 4693909,67 грн, процентів за кредитом - 518420,36 грн, пені за процентами - 718546,66 грн, простроченої комісії за управління - 475888,61 грн, пені за комісією за управління - 68958,79 грн, 3% річних згідно ст. 625 ЦК України - 483418,92 грн, інфляційних згідно ст. 625 ЦК України - 8612396,37 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» відшкодування судових витрат у розмірі 3654,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з передачею матеріалів справи до Господарського суду Івано-Франківської області, на розгляді якого перебуває справа №909/1278/15 про банкрутство ПрАТ «Агро-Союз», виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 14 листопада 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (змінено найменування юридичної особи на Публічне акціонерне товариство „Державний експортно-імпортний банк України), Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Агро-Союз» та Акціонерним товариством закритого типу «Агро-Союз» укладено Генеральну угоду №5006N2 (зі змінами і доповненнями) (далі - Генеральна угода), відповідно до умов якої банк проводить кредитні операції в межах лімітів, визначених п. 4.5. Генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов кредитного договору, укладеного в рамках цієї угоди (п.4.1. цієї угоди) (а.с. 8-15 т.1).

На дату укладення Генеральної угоди, згідно з положеннями ст. 4 Генеральної угоди (п. 4.5.1. Генеральної угоди), загальний ліміт заборгованості позичальників за кредитом за цією Генеральною угодою не може перевищувати 20000000,00 гривень. Термін користування Кредитом за цією Генеральною угодою встановлений до 31.01.2019 (п. 4.3. Генеральної угоди).

27 грудня 2013 року в рамках Генеральної угоди між позивачем та ПрАТ «Агро-Союз» було укладено кредитний договір №50113К6, відповідно до умов якого банком було надано позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом 50000000,00 гривень для поповнення оборотних коштів, зі сплатою за користування процентів за фіксованою ставкою 19,5% річних, з кінцевим терміном погашення кредиту - 26.12.2014 року (а.с. 65-77 т.1).

Згідно з умовами кредитного договору №50113К6 від 27.12.2013, позичальник взяв на себе зобов`язання погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, комісію за управління кредитом, а також виконувати інші зобов`язання за кредитним договором (п.2.6., 9.2.2. кредитного договору).

Додатковими угодами №50113К6-1, №50113К6-2, №50113К6-3, №50113К6-4, №50113К6-5, №50113К6-6 до вказаного вище кредитного договору №50113К6 від 27.12.2013 вносились зміни, зокрема, кінцевий термін погашення кредиту було погоджено до 01.04.2015, відповідно до умов додаткової угоди №50113К6-6 від 25.12.2014 (а.с. 82-89 т.1).

Для забезпечення виконання зобов`язань за Генеральною угодою №5006N2 від 14.11.2006, між АТ «Укрексімбанк», ОСОБА_1 (поручитель ) та ПрАТ «Агро-Союз» було укладено договір поруки №50112Р2 від 07.11.2012 року, за умовами якого відповідач зобов`язується перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобов`язання (а.с. 90-92 т.1).

Договорами про внесення змін №50112Р2-1, №50112Р2-2, №50112Р2-3, №50112Р2-4, №50112Р2-5, №50112Р2-6 погоджувались зміни до договору поруки, зокрема, договором про внесення змін №50112Р2-3 від 27.12.2013 року погоджено згоду поручителя на укладення, в тому числі, кредитного договору №50113К6 від 27.12.2013 (а.с. 93-101 т.1).

У зв`язку із невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №50113К6 від 27.12.2013 банк надіслав на адресу ПрАТ «Агро-Союз» повідомлення №050/16-33 від 02.02.2015 року та №050/16-139 від 13.05.2015 року про порушення зобов`язань з вимогою здійснити погашення заборгованості за кредитним договором, які отримані позичальником 05.02.2015 року та 18.05.2015 року (а.с. 102-103, 106-107 т.1).

Також 02.02.2015 позивачем була направлена письмова вимоги відповідачу, яка отримана ним 20.02.2015, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 104-105 т.1).

Позивачем надано розрахунки заборгованості за кредитним договором №50113К6 від 27.12.2013, станом на 21.07.2015 року, відповідно до яких банком нарахована заборгованість у загальному розмірі 72409422,62 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 47854186,92 грн, пеня за основним боргом - 8983696,32 грн, прострочені проценти за кредитом - 4693909,67 грн, проценти за кредитом - 518420,36 грн, пеня за процентами - 718546,66 грн, прострочена комісія за управління - 475888,61 грн, пеня за комісією за управління - 68958,79 грн, 3% річних згідно ст. 625 ЦК України - 483418,92 грн, інфляційні згідно ст.625 ЦК України - 8612396,37 грн (а.с. 5-7 т.1).

Також установлено, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2015 року у справі №909/1278/15 порушено провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" та здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про порушення справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет (а.с. 215-218, 219 т.1).

У грудні 2015 року АТ "Укрексімбанк" звернулось до суду із заявою про визнання грошових вимог до ПрАТ "Агро-Союз" на загальну суму 78806826,96 грн, з яких 47854186,92 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 9781266,10 грн - пеня за основним боргом; 8659825,43 грн - прострочені проценти за кредитом; 51 842,04 грн - проценти за кредитом; 888402,84 грн - пеня за процентами; 475888,61 грн - прострочена комісія за управління; 84821,74 грн - пеня за комісією за управління; 1088008,87 грн - 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України; 9920148,41 грн - інфляційні втрати на підставі ст. 625 ЦК України.

АТ "Укрексімбанк" обґрунтовувало свої грошові вимоги неналежним виконанням ПрАТ "Агро-Союз" взятих на себе зобов`язань за генеральною угодою від 14.11.2006 №5006N2, кредитним договором від 27.12.2013 №50113К6 та за укладеними на забезпечення виконання кредитних зобов`язань договорами іпотеки.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 06.11.2019 у справі №909/1278/15 частково задоволено заяву АТ "Укрексімбанк" з вимогами до боржника; визнано грошові вимоги АТ "Укрексімбанк" до ПрАТ "Агро-Союз" в розмірі 71828791,14 грн як вимоги забезпечені заставою майна боржника, відмовлено у задоволенні заяви АТ "Укрексімбанк" про визнання грошових вимог до ПрАТ "Агро-Союз" в розмірі 6 975 599,82 грн.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.04.2020 апеляційну скаргу АТ "Укрексімбанк" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 06.11.2019 у справі №909/1278/15 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 лютого 2021 року у справі №909/1278/15 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" - залишено без задоволення. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.04.2020 у справі №909/1278/15 - залишено без змін.

Третьою особою до матеріалів справи долучені копії платіжних інструкцій про оплату на користь АТ "Укрексімбанк" кредиторської заборгованості згідно плану санації по справі №909/1278/15, а саме від 28.12.22 на суму 2000000,00 грн, від 06.12.23 на суму 9267566,25 грн, від 14.11.24 на суму 5000000,00 грн, від 26.11.24 на суму 3000000,00 грн, від 05.12.24 на суму 5599309,15 грн, а всього 24 866 875,40 грн (а.с. 97-99 т.6).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, на цей час провадження у справі №909/1278/15 Господарського суду Івано-Франківської області про банкрутство Приватного акціонерного товариства Агро-Союз - не завершене.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У пунктах 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України 2004 року передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

У січні 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції Закону України N 4212-VI (зі змінами, внесеними Законом України № 5405-VI).

Частиною четвертою статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; про сплату податків, зборів (обов`язкових платежів); стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, а також визнання недійсними рішень державних органів, пов`язаних з майновими вимогами до боржника.

Таким чином, ГПК України з 19 січня 2013 року встановив для господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, підвідомчість усіх майнових спорів.

Так, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2015 року у справі №909/1278/15 порушено провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" та здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про порушення справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Агро-Союз" на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет (а.с. 215-218, 219 т.1).

Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз`яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання (частина друга статті 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів на час розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина дев`ята статті 16 ГПК України). Такі майнові спори розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ.

Такого висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №456/20/16.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, на цей час провадження у справі №909/1278/15 Господарського суду Івано-Франківської області про банкрутство Приватного акціонерного товариства Агро-Союз - не завершене.

Визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може, за умови своєчасного звернення, реалізувати свої права і отримати задоволення своїх вимог та дотримання прав боржника щодо визначення обсягу кредиторської заборгованості та черговості її погашення.

ЦПК України передбачає ситуації, коли таке провадження не могло бути закінчене у цивільному порядку.

Відповідно до частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції правильно відкрив провадження у справі в порядку цивільного судочинства, оскільки на час відкриття провадження у справі 16.11.2015 (а.с.с 209 т.1) не було порушено провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Агро-Союз".

Проте, 21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VІІІ (далі - Кодекс №2597-VIII).

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Згідно зі статтею 1 Кодексу № 2597-VIII боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Відповідно до статті 7 Кодексу № 2597-VIII спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша).

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (частина друга зазначеної статті).

Відповідно до частини першої статті 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Частиною першою статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (частина третя статті 7).

Згідно з частинами першою-третьою статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Тобто законодавець указав, що у Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» містяться процесуальні норми, які передбачають особливості розгляду справ указаної категорії.

Наведене дає підстави дійти висновку, що зазначений Кодекс №2597-VIII передбачає також особливості розгляду справ про банкрутство, що і підтверджено у статті 7 цього Кодексу.

Системний аналіз положень законодавства про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Норми Кодексу №2597-VIII передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Зазначені висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), у постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №908/4057/14, у постанові Верховного Суду від 28 липня 2020 року у справі №916/1572/17 та у постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі №910/3704/13.

Отже, виходячи зі змісту та підстав позову, характеру спірних правовідносин, ураховуючи наведені положення чинного законодавства, спір у цій справі між сторонами виник з правовідносин, що стосуються укладеного між позивачем та відповідачем договору, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Таким чином, судові рішення підлягають скасуванню, а справу необхідно передати до господарського суду, на розгляді якого перебуває справа про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Агро-Союз».

Аналогічних висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 19 лютого 2020 року у справі №200/12041/17 (провадження №61-12507св19), від 19 лютого 2020 року у справі №334/1939/16-ц (провадження №61-47237св18), від 26 лютого 2020 року у справі №199/6577/16-ц (провадження №61-13297св18), від 18 березня 2020 року у справі №200/10257/14-ц (провадження №61-9721св18), від 20 травня 2020 року у справі №161/18582/17 (провадження №61-26625св18), від 10 червня 2020 року у справі №640/20224/15-ц (провадження №61-6920св18), від 08 червня 2022 року у справі №711/8269/17 (провадження №61-18187св20).

Отже, встановивши, що договором поруки №50112Р2 від 07.11.2012 року, укладеними АТ «Укрексімбанк», ОСОБА_1 (поручитель) та ПрАТ «Агро-Союз» (позичальник), передбачено солідарну відповідальність позичальника і поручителя перед кредитором за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобов`язання (а.с. 90-92 т.1); приймаючи до уваги, що станом на цей час провадження у справі №909/1278/15 Господарського суду Івано-Франківської області про банкрутство Приватного акціонерного товариства Агро-Союз не завершене, - спір у справі про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 за кредитним договором №50113К6 від 27.12.2013 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції, враховуючи, що даний спір є майновим, а результатами його розгляду є визначення розміру заборгованості за вказаним кредитним договором чи встановлення його відсутності, що також впливатиме на майновий стан ПрАТ «Агро-Союз».

При цьому необхідності закриття провадження у цій справі немає, оскільки зазначені дії можуть призвести до створення перешкод позивачу у доступі до правосуддя та унеможливить захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, встановлених статтею 45 КУзПБ.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №753/4673/21, у постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №711/8269/17.

За таких обставин справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Агро-Союз», про стягнення заборгованості необхідно передати до Господарського суду Івано-Франківської області, на розгляді якого перебуває справа №909/1278/15 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Агро-Союз»».

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею матеріалів справи до Господарського суду Івано-Франківської області, на розгляді якого перебуває справа №909/1278/15 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Агро-Союз».

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2024 року скасувати.

Матеріали справи №200/15455/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Агро-Союз», про стягнення заборгованості передати до Господарського суду Івано-Франківської області, на розгляді якого перебуває справа №909/1278/15 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Агро-Союз».

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 12 березня 2025 року.

Повний текст постанови складено 24 березня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

О.В. Свистунова