СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/1360/24
Провадження №2/547/137/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року с-ще Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Самойленко Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Вареник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі судових засідань Семенівського районного суду Полтавської області № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" про стягнення заборгованості з несплаченої орендної плати, інфляційних витрат, пені, 3 % річних, моральної шкоди та розірвання договору оренди землі,

УСТАНОВИЛА:

20.12.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" (далі ТОВ "ДВК Агро") про стягнення заборгованості з несплаченої орендної плати, інфляційних витрат, пені, 3 % річних, моральної шкоди та розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування позову зазначив, що він є власником земельної ділянки, площею 2,0 га з кадастровим номером :00:001:0825 для ведення особистого селянського господарства на території Наріжанської сільської ради Семенівського району Полтавської області. 12.03.2020 між ТОВ "ДВК Агро" та позивачем було укладено договір оренди землі, відповідно до якого останній надав у строкове платне користування належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір укладено сторонами строком на 10 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10000,00 грн на рік. Розмір орендної плати підлягає щорічній індексації. Орендна плата вноситься щорічно, не пізніше 31 грудня звітного року. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % від несплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідач не сплатив позивачеві орендну плату за користування землею у 2022 та 2023 роках відповідно до умов договору, що змусило позивача надіслати на адресу відповідача претензію від 20.01.2024 з вимогою сплатити заборгованість по орендній платі та штрафним санкціям. Претензія відповідачем отримана 28.01.2024 та проігнорована. Заборгованість та штрафні санкції не були сплачені. 19.11.2024 позивач вдруге надіслав претензію відповідачеві з вимогою сплатити заборгованість по орендній платі за 2022-2024 роки (у зв`язку з систематичними порушеннями істотних умов договору), а також штрафні санкції, передбачені умовами договору. Претензія отримана відповідачем 23.11.2024. Після цього, відповідачем 05.12.2024 на рахунок позивача перераховано суму в розмірі 16050,00 грн (призначення платежу "за оренду землі у 2022-2023 роках"), але в неповному обсязі, оскільки щорічний розмір орендної плати на рік складає 10000,00 грн. Тобто залишок орендної плати за 2023 рік становить 3950,00 грн та штрафні санкції.

Позивач зазначив, що відповідач систематично не виконує вказані умови договору в частині сплати орендної плати, у зв`язку з чим наразі існує заборгованість зі сплати орендної плати відповідно до договору за 2022-2024 роки в загальному розмірі 13621,2 грн, 3 % річних 663,98 грн, збитків від інфляції 3183,90 грн, пені 12825,83 грн, а всього 30294,91 грн.

Також позивач просив стягнути 10000,00 грн моральної шкоди, оскільки він є учасником бойових дій з 2020 року та здійснює захист Батьківщини. Внаслідок несвоєчасного отримання орендної плати та неналежного виконання відповідачем зобов`язань позивач зазнав глибоких душевних та фізичних страждань, в нього погіршився нормальний життєвий ритм, нервові зриви, що знайшли своє відображення через негативний вплив під час проходження військової служби та виконання бойових завдань, а також під час перебування у короткостроковій відпустці вдома та лікуванні.

Крім цього позивач просив розірвати договір оренди землі б/н від 12.03.2020, оскільки орендна плата за 2024 рік не була сплачена, орендна плата земельної ділянки за 2022 та 2023 роки також не була внесена у встановлений договором строк, що є фактом систематичної несплати орендної плати та істотним порушенням умов договору.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 23.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 31.01.2024 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін у даній справі. Судове засідання призначено на 12.02.2025.

12.02.2025 судове засідання у зв`язку неявкою в судове засідання сторін було відкладено на 06.03.2025. 06.03.2025 судове засідання за клопотанням представника позивача для долучення доказів відкладене на 26.03.2025.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Представник позивача Передерій О.В. в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Клопотанням від 17.03.2025 просив розглядати справу без його участі та участі позивача.

Відповідач ТОВ "ДВК Агро" в судове засідання свого представника не направив, повідомлений належним чином, копію ухвали суду та інформацію про судове засідання отримали в електронному кабінеті системи «Електронний суд». Відзиву до суду не надходило, 12.02.2025 надійщли письмові пояснення, відповідно до яких представник відповідача ТОВ "ДВК Агро" Куліш М.Г. зазначила, що в поданій позовній заяві та претензіях надані невірні дані (сума орендної плати виплачена повністю, а позивач зменшує її на суму комісії банку за обслуговування його особового рахунку) та не враховує вимоги Податкового кодексу щодо обов`язкової сплати податків з доходу, не наведенів розрахунки штрафних санкцій (вказані лише суми, що є неправильними). Вказала, що відповідно до ПКУ із суми орендної плати 10000,00 грн орендарем повинно бути забезпечено перерахування коштів як податку до бюджету 18% ПДФО та 1,5 % військового збору. Таким чином загальна сума платежів до бюджету складає 1950,00 грн, і тому до перерахунку безпосередньо орендодавцю підлягає 8050,00 грн. ТОВ "ДВК Агро" 05.12.2024 виконало оплату в сумі 10000,00 грн за 2022 та 10000,00 грн за 2023 в сумі за два роки нараховано та виплачено 20000,00 грн. Як передбачено ПКУ податковим агентом забезпечено сплату податків у сумі 3900,00 грн і орендна плата в сумі 16100,00 грн перерахована орендодавцю. Таким чином орендна плата за вказані роки виплачена в повному обсязі.

Крім того зазначила, що позивачем невірно зроблено розрахунок 3 % річних, та інфляційних втрат (а.с. 35, 37).

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0825, загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Наріжанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 203673203 від 11.03.2020 (а.с. 10).

12.03.2020 між ОСОБА_1 (орендодавцем) та ТОВ ТОВ "ДВК Агро" (орендарем) укладено договір оренди землі б/н, відповідно до умов якого позивач ОСОБА_1 передав у строкове платне користування належну йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :00:001:0825, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Наріжанської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Відповідно до п. 8 договір укладено на 10 років. Згідно п. 9 - 11 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10000,00 грн в рік. Розмір орендної плати підлягає щорічній індексації. Орендна плата вноситься щорічно, не пізніше 31 грудня звітного року. Відповідно до п. 14 у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмір 0,3 % від несплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно п. 36 дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (а.с. 7-8).

Так, як відповідач не сплатив позивачеві орендну плату за користування землею у 2022 та 2023 роках відповідно до умов договору, позивач 20.01.2024 надіслав на адресу відповідача претензію з вимогою про сплату заборгованості по орендній платі та штрафним санкціям відповідно до умов договору оренди землі б/н від 12.03.2020 (а.с. 9). Претензія відповідачем отримана 28.01.2024 (а.с. 11). Заборгованість та штрафні санкції не були сплачені. 19.11.2024 позивач вдруге надіслав претензію відповідачеві з вимогою сплатити заборгованість по орендній платі за 2022-2024 роки (у зв`язку з систематичними порушеннями істотних умов договору), а також штрафні санкції, передбачені умовами договору (а.с. 12). Претензія отримана відповідачем 23.11.2024 (а.с. 13). Після цього, відповідачем 05.12.2024 на рахунок позивача перераховано суму в розмірі 16050,00 грн з описом призначення платежу "за оренду землі у 2022-2023 роках" (а.с. 15, 16).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 1 ЗУ "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статями 24 та 25 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями ст. ст. 21, 22 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

За положеннями ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право, крім іншого, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Згідно п. 36 дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Судом встановлено, що у порушення умов вказаного договору, орендарем не сплачена орендна плата за 2024 рік та невчасно виплачена орендна плата за 2022 та 2023 роки, що свідчить про систематичне порушення умов договору щодо сплати орендної плати, визначеної договором.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, що дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки б/н від 12.03.2020, оскільки ТОВ "ДВК Агро" істотно порушило умови договору оренди земельної ділянки, укладеного з позивачем, а саме систематично не сплачувало орендну плату.

Зазначений висновок повністю узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду висловленою у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17.

Щодо стягнення заборгованості з несплаченої орендної плати, інфляційних витрат, пені, 3 % річних, суд зазначає наступне.

Згідно п. 9-10 договору оренди землі за користування земельною ділянкою встановлена орендна плата у розмірі 10000,00 грн в рік. Розмір орендної плати підлягає щорічній індексації.

Згідно п. 11 договору орендна плата мала сплачуватися орендарем орендодавцю щорічно, але не пізніше 31 грудня звітного року.

Відповідно до п. 27 договору право орендодавця вимагати орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Пункт 36 встановлює, що сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Судом встановлено, що відповідачем 05.12.2024 на рахунок позивача перераховано суму в розмірі 16050,00 грн (призначення платежу "за оренду землі у 2022-2023 роках"). Позивач вважає, що орендна плата перерахована в неповному обсязі, оскільки щорічний розмір орендної плати на рік складає 10000,00 грн, недоплачена сума орендної плати за 2023 рік становить 3950,00 грн.

Але відповідно до виписки з АТ КБ "ПриватБанк", долученої позивачем, на рахунок позивача 05.12.2024 відповідач здійснив переказ в розмірі 16100,00 грн з урахуванням комісії надійшло 16050,00 грн, де в призначенні платежу зазначено "ТОВ "ДВК Агро" за оренду землі у 2022-2023 роки (PDFO 407, VZ 406).

Відповідно до Податкового кодексу України п. 170.1.1 та п. 170.1.2 Податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. Податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об`єктів нерухомості, інших, ніж зазначені в підпункті 170.1.1 цього пункту (включаючи земельну ділянку, що знаходиться під такою нерухомістю, чи присадибну ділянку), є орендар.

При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу за повний чи неповний місяць оренди. Мінімальна сума орендного платежу визначається за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України, виходячи з мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомості з урахуванням місця її розташування, інших функціональних та якісних показників, що встановлюються органом місцевого самоврядування села, селища, міста, на території яких вона розташована, та оприлюднюється у спосіб, найбільш доступний для жителів такої територіальної громади. Якщо мінімальну вартість не встановлено чи не оприлюднено до початку звітного (податкового) року, об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеного в договорі оренди.

Відповідно до п. 168.4.9 Податкового кодексу України суми податку, нараховані податковим агентом або фізичною особою, яка отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, з доходів за здавання фізичними особами в оренду (суборенду, емфітевзис) земельних ділянок, земельних часток (паїв), виділених або не виділених в натурі (на місцевості), сплачуються таким податковим агентом або такою фізичною особою до відповідного бюджету за місцезнаходженням таких об`єктів оренди (суборенди, емфітевзису).

Отже, оскільки ТОВ «ДВК Агро» відповідно до вимог ПК України з суми орендної плати, нарахованої позивачу за 2022 та 2023 роки, сплачено податок з доходів фізичних осіб та військовий збір (із суми орендної плати 10000,00 грн орендарем повинно було бути забезпечено перерахування коштів як податку до бюджету 18 % ПДФО та 1,5 % війського збору, загальна сума платежів до бюджету складає 1950,00 грн, і тому, до перерахунку безпосередньо орендодавцю підлягало 8050,00 грн за 2022 рік та 8050 грн за 2023 рік), то безпідставним суд вважає твердженення позивача про недоплачену суму орендної плати за 2022 та 2023 роки у сумі 3950,00 грн.

Щодо сплати 3 % річних суд зазначає, що при простроченні зобов`язань за повний рік нарахування 3 % річних здійснюється шляхом множення суми зобов`язання на 3 % річних. Отже, за 2022 рік 3% річних складає 8050,00 грн*3% =241,50 грн. Так як затримка виплати за 2022 рік тривала і у 2023 році, то 3% річних за прострочення виплат у 2022 та 2023 роках до моменту сплати орендної плати 05.12.2024 становить 16100,00 грн*3%/12*11=442,75 грн, а всього 241,50 грн+221,38 грн=684,25 грн. Позивачем заявлена вимога про стягнення 663,98 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат, то згідно договору орендна плата має бути виплачена не пізніше 31 грудня звітного року. Отже, протермінованою заборгованість стає 1 числа місяця наступного за 31 грудня.

Заборгованість за 2022 у сумі 8050,00 грн стала протермінованою з 01.01.2023. Індекс інфляції за 2023 рік становить згідно статистичних даних 105,1% на рік. Розрахунок індексу інфляції за 2024 рік до дати виплати заборгованості за січень-листопад 2024 року 1,004*1,003*1,005*1,002*1,006*1,022*1*1,006*1,015*1,018*1,019=1,1043.

Інфляційні втрати заборгованості за 2022 рік складають 1293,64 грн (8050,00*(1,051*1,1043) 8050,00=1293,64). Інфляційні втрати заборгованості за 2023 рік складають 839,62 грн (8050,00*1,1043-8050,00=839,62). Загальна сума інфляційних втрат становить 2133,26 грн, з яких: за 2022 рік -1293,64 грн, за 2023 рік - 839,62 грн.

Щодо стягнення пені, суд зазначає наступне.

У зв`язку з несвоєчасністю сплати орендної плати за 2022 позивач має право на стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 0,3 % за кожен день прострочення за 703 (365+338 =703) дні до 05.12.2024, що становить 8050,00*0,3%*703 =16977,45 грн та за 2023 рік за 338 днів (8050,00 грн*0,3%*338 =8162,70 грн), а разом 25140,15 грн. Позивачем заявлено вимогу про стягненні пені у розмірі 12825,83 грн.

Враховуючи вище зазначений розрахунок та принцип диспозитивності, в межах заявлених позовних вимог, до стягнення з відповідача підлягає: 9671,20 грн заборгованості з орендної плати за 2024 рік ( без вирахування податку до бюджету та військового збору, оскільки відсутні докази сплати до бюджету цих платежів ТОВ «ДВК Агро») , 3 % річних у розмірі 663,98 грн, інфляційні збитки в розмірі 2133,26 грн та пеня в розмірі 12825,83 грн, разом 25294,27 грн.

Відповідно до позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 25.04.2018 року по справі № 378/556/16-ц, зазначено, що у зобов`язанні з виплати орендної плати за користування зазначеною земельною ділянкою позивач є кредитором, відповідач є боржником. З огляду на це в частині виконання цього зобов`язання саме відповідач зобов`язаний довести його належне виконання, вчинене вчасно та у повному обсязі.

Враховуючи встановлення факту порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки :00:001:0825, належної позивачу ОСОБА_1 , у частині сплати орендної плати та не спростування цього відповідачем, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення невиплаченої орендної плати, пені, інфляційних втрат та 3% річних, а саме в розмірі 25294,27 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди на користь позивача в розмірі 10000,00 грн, суд зазначає наступне.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що скільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №216/3521/16-ц викладена правова позиція, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі,якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК і статей 4 та 22 Закону "Прозахист прав споживачів" навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2023 у справі № 496/1691/19 зазначив, що тлумачення статті 23 ЦК свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання "особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав". Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.11.2019 в справі №216/3521/16-ц, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2022 у справі №569/20510/19).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, з-поміж іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 ЦК).

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач ОСОБА_1 є ветераном-учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серія НОМЕР_1 від 07.10.2018 (а.с. 5).

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягнення судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог за позовну вимогу майнового та немайнового характеру у сумі 1700,70 грн (2422,40 грн х28294,27 грн /40294,91 грн).

Решту судових витрат компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.. 2, 12, 81, 84, 89, 263, 265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" про стягнення заборгованості з несплаченої орендної плати, інфляційних витрат, пені, 3 % річних, моральної шкоди та розірвання договору оренди землі, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства зобмеженою відповідальністю "ДВК Агро" на користь ОСОБА_1 несплачену орендну плату за 2024 рік в розмірі 9671,20 грн.

Стягнути з Товариства зобмеженою відповідальністю "ДВК Агро" на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати 3 % річних в розмірі 663,98 грн.

Стягнути з Товариства зобмеженою відповідальністю "ДВК Агро" на користь ОСОБА_1 заборгованість зі збитків від інфляції в розмірі 2133,26 грн.

Стягнути з Товариства зобмеженою відповідальністю "ДВК Агро" на користь ОСОБА_1 заборгованість з пені в розмірі 12825,83 грн.

Стягнути з Товариства зобмеженою відповідальністю "ДВК Агро" на користь ОСОБА_1 заборгованість з моральної шкоди 3000,00 грн.

Розірвати договір оренди землі б/н від 12.03.2020, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" щодо земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :00:001:0825, на строк 10 років.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства зобмеженою відповідальністю "ДВК Агро" на користь держави судовий збір у розмірі 1700,70 грн.

Решту судового збору у сумі 721,70 грн компенсувати за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного тексту рішення.

Позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Товариство зобмеженою відповідальністю "ДВК Агро" (місцезнаходження: Полтавська обл., Кременчуцький р-н., с. Новий Калкаїв, вул. Гагаріна, буд. 31; РНОКПП 41256598).

Повний текст рішення складено 27.03.2025.

Суддя Л.М.Самойленко