Справа № 212/2374/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві,

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2025 року позивач ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві в сумі 336 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 21.11.1995 по 03.08.1999 та з 13.06.2000 по 18.09.2008 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. Вказав, що рішенням МСЕК від 25 березня 2024 року йому первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями, та третю групу інвалідності, безстроково. Зазначив, що у зв`язку з професійним захворюванням його турбує постійний біль та обмеження рухів у попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження рухів в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальна слабкість, задишка при незначному фізичному навантаженні, відчуття серцебиття, головний біль, запаморочення, кашель сухий, періодично біль у грудній клітині, підвищення артеріального тиску, головний біль. Зазначив, що внаслідок отриманого професійного захворювання він змушений постійно бути під наглядом лікаря, щороку проходити стаціонарне лікування, чисельні медичні огляди та обстеження. Зазначив, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійним болями. Вказав, що усе викладене призвело до завдання йому моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

19 березня 2025 рокувід представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що під час роботи позивача на підприємстві відповідача роботодавець здійснював всі заходи, спрямовані на зменшення впливу та дії шкідливих виробничих факторів. Зазначив, що окрім роботи на підприємстві відповідача в періоди з 21.11.1995 по 03.08.1999 та з 26.01.2004 по 03.09.2008 позивач також працював на іншому підприємстві зі шкідливим умовами праці на протязі 13 років 7 місяців. При цьому після роботи на шахті відповідача, позивач був допущений за станом здоров`я до роботи в підземних умовах та погіршення здоров`я останнього сталося за період його роботи на шахті ім. Фрунзе ПрАТ «Суха Балка». Крім того зазначив, що рішенням суду з ПрАТ «Суха Балка» на користь позивача було стягнуто моральну шкоду у розмірі 210000 гривень. Вважає, що розмір заявленої моральної шкоди до відповідача є значно завищеним.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 21 листопада 1995 року по 03 серпня 1999 року, та з 26 січня 2004 року по 03 вересня 2008 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював з повним робочим днем в підземних умовах, машиністом бурової установки на шахті «Октябрська», та був звільнений з підприємства відповідача 03 вересня 2008 року за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 8-11).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 13 лютого 2024 року, складеного в ПрАТ «Суха Балка», встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання радикулопатія попереково-крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта, вібраційна хвороба, хронічне обструктивне захворювання легень, із зазначенням причин його виникнення важкість праці, вібрація локальна, пил переважно фіброгенної дії (а.с.16-22).

Згідно пункту 17 даного Акту зазначено, що, окрім іншого, підставою для встановлення професійного характеру захворювання, згідно медичного висновку ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 09.01.2024 № 6, також послужив професійний маршрут з 21.11.1995-03.08.1999, 26.01.2004-03.09.2008 підземний машиніст бурової установки, ш. Октябрська Криворізький залізорудний комбінат.

Згідно пункту 20 вказаного Акту зазначено, що враховуючи роботу ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, неодноразову зміну керівництва, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти, встановити неможливо.

Внаслідок зазначено вище захворювання позивач ОСОБА_1 , 16 квітня 2024 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65%, з яких 35% по радикулопатії, 20% по вібраційній хворобі, 10% по хронічному обструктивному захворюванню легень безстроково, а також встановлено первинно третю групу інвалідності з 25 березня 2024 року, безстроково. Крім того визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Також протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах виробничого пилу, вібрації, рекомендовано спостереження у сімейного лікаря, невролога. Вказані обставини підтверджується копіями довідок МСЕК серії 12ААА №144319 від 16.04.2024, серії 12ААГ №558461 від 16.04.2024 (а.с. 23,24).

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно та безстроково у розмірі 65% та встановлення третьої групи інвалідності безстроково, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, його постійно турбує фізичний біль.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, суд враховує загальний період роботи позивача в шкідливих умовах впродовж 21 рік 11 місяців, з яких саме на підприємстві відповідача впродовж 8 років 3 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно та безстроково встановлено 65% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, із визначенням третьої групи інвалідності, безстроково, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 150 000 гривень, задовольнивши частково позовні вимоги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 500 гривень.

Керуючись ст. 153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258-259, 263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», , юридична адреса: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Зимових Походів, 1А.

Повне судове рішення складено та підписано 01 квітня 2025 року.

Суддя: О. В. Колочко