ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7501/24
Номер провадження: 22-ц/819/24/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Приходько Л. А.,

суддів: Базіль Л. В.,

Бездрабко В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ільїна Олександра Валерійовича, поданою від імені ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2024 року у складі головуючого судді Кузьміної О.І.

встановив:

15 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після розірвання у 2010 році шлюбу між батьками, вона постійно проживає з матір`ю. Батько, ОСОБА_2 , участь у її вихованні та утриманні не приймав.

На теперішній час вона навчається у Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника, та потребує матеріальної допомоги відповідача, оскільки самостійного доходу не має, а навчання потребує постійних значних матеріальних витрат на проїзд до місця навчання та до дому, харчування, придбання підручників і літератури, витрати на оплату самого навчання.

Посилаючись на викладене просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох річного віку.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітків (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 15 травня 2024 року і до закінчення навчання або до досягнення нею 23-річного віку за умови продовження навчання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що повнолітня ОСОБА_1 у зв`язку з її навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки вона не має належного забезпечення на навчання та побуту. А обставини, що унеможливлюють ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання в матеріалах справи відсутні.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 листопада 2024 року відповідачу ОСОБА_2 поновлено строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення. Заяву адвоката Ільїна О.В., подану від імені ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

01 грудня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Ільїн О.В. подав через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просив скасувати заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Підставою апеляційного оскарження рішення суду представник заявника зазначив неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказуючи на те, що оскільки відповідач не отримував копію позову з додатками, не був належним чином повідомлений про судові засідання, він був позбавлений можливості надати суду відзив на позовну заяву, будь-які заперечення та докази.

Також, посилається на недоведеність позивачкою існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності дають право на стягнення аліментів. Зокрема вважає, недоведеним факт потреби у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням, вказуючи на те, що ОСОБА_1 навчається на денній бюджетній формі навчання і жодних додаткових щомісячних витрат на оплату навчання не потребує. Крім того, ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, а відтак їй призначалась допомога для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб. Позивачка не позбавлена можливості підробляти у вільний від навчання час.

Позивачем не доведено, що батько має фінансову можливість сплачувати аліменти на її утримання.

Посилаючись на те, що відповідач має на утриманні дружину, ОСОБА_4 , яка з червня 2022 року не працює, вимушений орендувати квартиру, оскільки після розірвання шлюбу у квартирі за адресою АДРЕСА_1 залишилися проживати його колишня дружина з дітьми, у Дніпровському ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувають на виконанні виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості у сумі 36399.26 доларів США та про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітків (доходів) боржника, вважає, що ОСОБА_2 неспроможний надавати матеріальну допомогу, про яку просить позивачка.

Відповідно до вимог частини 1 статті 369 ЦПК України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Правом на подання відзиву позивачка не скористалася.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 30 травня 2006 року міським відділом реєстрації актів громадського стану Херсонського обласного управління юстиції.

ОСОБА_1 , відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 виданого 28 серпня 2023 року перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання якої зареєстровано за адресом: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки від 03 квітня 2024 року, вих. № 06-02/09-13/290 ОСОБА_1 навчається на факультеті туризму спеціальності 241 Готельно-ресторанна справа 1-го курсу освітнього рівня «Бакалавр» денної бюджетної форми навчання. Передбачуваний термін закінчення навчання 30 червня 2027 року.

Згідно виписки по АТ КБ «Приватбанк» від 09 липня 2024 року на картковий рахунок ОСОБА_1 за період з 01 січня по 09 липня 2024 року всього надійшло 7558.84грн, з яких щомісячні цільові надходження -1180.00грн.

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши, що після досягнення повноліття дочка відповідача ОСОБА_1 продовжує навчання та відсутність об`єктивних та суб`єктивних обставин, що унеможливлюють надання відповідачем такої допомоги, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не встановлені потреба позивачки у матеріальній допомозі та можливість надання відповідачем такої допомоги, висновків суду не спростовують.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка, яка є дочкою ОСОБА_2 , на день звернення до суду не досягла 23 років та продовжує навчання у вищому навчальному закладі, є внутрішньо переміщеною особою, її щомісячний дохід становить 1180.00грн, що є недостатнім для належного забезпечення її навчання та побуту, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання аліментів є необхідним, оскільки обов`язок з утримання повнолітніх сина, дочки, які продовжують навчання покладається на обох батьків.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не потребує матеріальної допомоги, маючи дохід достатній для задоволення її життєвих потреб, відповідачем не надано. Вказані доводи апеляційної скарги ґрунтуються лише на припущеннях.

Також відповідачем не доведено у встановленому законом порядку відсутність у нього внаслідок стану його здоров`я або скрутного матеріального становища можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, враховуючи, що він є працездатною особою, та не позбавлений можливості працевлаштування.

Посилання на те, що його дружина, ОСОБА_4 , з червня 2022 року не працює та перебуває на його утриманні є неприйнятними, оскільки, відповідно до вимог статті 182 ЦПК України, при визначені розміру аліментів враховується, зокрема наявність у платника аліментів непрацездатних чоловіка, дружини проте жодних доказів, що його дружина знаходиться на його утриманні через свою непрацездатність матеріали справи не містять.

Також не має правового значення для вирішення спору про стягнення аліментів наявність у платника аліментів боргових зобов`язань, заборгованість за якими стягується з нього за рішенням суду та його витрат на оренду житла.

Разом з тим визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки поза увагою суду залишилось наявність у відповідача неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого судовим наказом виданим Херсонським міським судом Херсонської області 27 вересня 2024 року з відповідача на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26 вересня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

За таких обставин колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, без наявності у відповідача неповнолітньої дитини на отримання якої стягнуті аліменти має бути зменшений до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, який буде достатнім для належного забезпечення навчання та побуту позивачки.

Не заслуговують на увагу доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не дотримався вимог процесуального закону внаслідок чого він не отримував копію позову з додатками, не був належним чином повідомлений про судові засідання, був позбавлений можливості надати суду відзив на позовну заяву, будь-які заперечення та докази.

Так зі змісту частин п`ятої, шостої статті 272 ЦПК України вбачається, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частинами шостою, сьомою, одинадцятою статті 128 ЦПК України встановлено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається , зокрема фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції у зв`язку із відсутністю даних щодо наявності у відповідача електронного кабінету на адресу відповідача, вказаної позивачем у позовній заяві ( АДРЕСА_3 ), і саме цю адресу, як місце проживання ОСОБА_2 , вказує представник апелянта в апеляційній скарзі та інших процесуальних документах наданих до суду, направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 04 червня 2024 року разом з копією позовної заяви з доданими до неї матеріалами та повісткою про виклик до суду на 09 липня 2024 року на 11.00 годину.

12 червня 2024 року поштове відправлення повернуто до суду з відміткою про відсутність особи за вказаною адресою.

Отже, ухвала про відкриття провадження у справі від 04 червня 2024 року разом з копією позовної заяви, доданими до неї матеріалами та повісткою про виклик до суду вважається врученою відповідачеві 12 червня 2024 року відповідно до вимог статті 272 ЦПК України.

Крім того, у зв`язку з отриманням інформації від Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради щодо відсутності інформації у реєстрі територіальної громади про декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) / зняття з реєстрації місця проживання (перебування) ОСОБА_2 виклик відповідача до суду також був здійснений 04 червня 2024 року через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням вказаного оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

У зв`язку з наявністю всіх умов, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, а саме суд першої інстанції ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду слід змінити, зменшивши визначений судом до стягнення розмір аліментів на утримання позивачки з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Оскільки зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Ільїна Олександра Валерійовича подану від імені ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 липня 2024 року змінити, зменшивши визначений судом до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмір аліментів на її утримання з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. А. Приходько

Судді: Л. В. Базіль

В. О. Бездрабко