Справа №464/1987/25
пр № 2-о/464/122/25
У Х В А Л А

02 квітня 2025 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суд м.Львова Тімченко О.В., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичною особи померлою,

у с т а н о в и л а:

Адвокат Проданець Н.В. від імені та в інтересах заявника звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із даною заявою у порядку цивільного судочинства за правилами окремого провадження, в якій просить оголосити померлим громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місцем смерті населений пункт с.Вербове Пологівського району Запорізької області; причиною смерті вважати загибель під час виконання службових (бойових) завдань із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Розглянувши матеріали заяви, суддя дійшов переконання про необхідність направлення цивільної справи за підсудністю з наступних підстав.

У порядку ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права суд ураховує сформовану позицію Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2024 року у справі № 463/1178/23, за якою територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Як регламентовано ст.305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою. Особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування) ст.ст.3, 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

За положеннями ст.4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» Єдиний державний демографічний реєстр, зокрема, використовується для обліку інформації про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи.

Ураховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок декларування/реєстрації як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.

Верховний Суд у постанові від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21 виснував, що реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа. Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності. У нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Із матеріалів справи та відповідей Єдиного державного демографічного реєстру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно суддею з`ясовано наступне: зареєстроване місце проживання заявника за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 АДРЕСА_2 ; даних про місцезнаходження майна ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Відомості щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання/перебування заявника за адресою: АДРЕСА_3 , зазначеною у заяві, відсутні.

З урахуванням вищенаведених норм та фактичних обставин, відсутні передбачені законом підстави для розгляду даної справи Сихівським районним судом м.Львова, відтак таку за правилами ЦПК України справу слід передати за територіальною підсудністю до Залізничного районного суду м.Львова за зареєстрованим місцем проживання заявника.

Відомості, які б спростовували даний висновок, відсутні, а Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 752/22030/18 виснував, що недотримання правил територіальної підсудності є безумовною та достатньою правовою підставою для скасування судового рішення (ст.378 ЦПК України).

Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст.31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст.32 ЦПК України).

Постановлення даної ухвали жодним чином не порушує право заявника доступу до правосуддя, оскільки передача справи до належного суду не обмежує процедуру вирішення спору.

Керуючись ст.ст.31, 258-260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а :

Передати цивільну справу № 464/1987/25 за підсудністю до Залізничного районного суду м.Львова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 02 квітня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення (ч.3 ст.31 ЦПК України).

Суддя Олена ТІМЧЕНКО