ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/690/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №404/7656/23 Категорія: 302090000 Іванова Н.Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретар Широкова Г.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача адвоката Манзюка Т.Ю. на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23.12.2024 (повний текст складено 02.01.2025, суддя в суді першої інстанції Іванова Н.Ю.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у вересні 2023 року звернулась до суду з позовом, яким просила, після подальших уточнень:

- витребувати з незаконного чужого володіння ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,0582 га з кадастровим номером :18:113:0107, що розташована по АДРЕСА_1 ;

- скасувати запис про реєстрацію права власності № 42542141, що здійснений на підставі договору купівлі-продажу, який вчинений особою, що не мала повноважень на відчуження майна;

- визнати 2 / 3 частки права власності на земельну ділянку загальною площею 0,0582 га з кадастровим номером :18:113:0107, що розташована по АДРЕСА_1 за позивачем.

В обґрунтування вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка заповідала все своє майно позивачу ОСОБА_1 згідно заповіту від 18.03.1994.

28.12.2018 позивач звернулася до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Другою кіровоградською державною нотаріальною конторою 18.03.1994 за реєстром № 2-1196, після смерті матері ОСОБА_4 на 2/3 житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

За архівними даними реєстрових книг ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 2013 рік спадкове майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належав померлій ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.1959 № 2203, посвідченого Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого 13.05.1959, реєстрова книга № 27 запис 8204.

Дана інформація встановлена рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13.07.2022 у справі №404/3375/19.

Коли позивач вирішила оформити правовстановлюючі документи на майно після смерті матері, то довідалася, що вказаний вище житловий будинок належить іншій людині. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішень державних реєстраторів та визнання права власності.

У ході розгляду справи № 404/3375/19 запис про право власності на будинок, що був предметом спору у цій справі було закрито у зв`язку з його знищенням. Знищення будинку стало причиною часткового задоволення позовних вимог, а саме: суд відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання права власності у зв`язку зі знищенням об`єкта. Земельна ділянка на якій розташований будинок не була предметом спору у рамках справи № 404/3375/19.

У липні 2022 року позивач повторно звернулась до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 із заявою про видачу свідоцтва на спадщину на 2/3 частки житлового будинку з господарськими спорудами та 2/3 частки земельної ділянки, розташованих у АДРЕСА_1 .

14.07.2023 ОСОБА_1 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що будинок знищений, а право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не належить спадкодавцеві, а зареєстровано за іншою особою.

Так земельна ділянка по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :18:113:0107 перебуває у власності відповідача ОСОБА_2 , підстава для виникнення права власності договір купівлі-продажі № 735 від 16.06.2021, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького нотаріального округу Тєрєховою С.В.

Позивач вважає, що має право на витребування земельної ділянки з кадастровим номером :18:113:0107 у відповідача, як у добросовісного набувача. У зв`язку з цим, суд має скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за відповідачем та визнати право власності на це майно за позивачем.

Позивач у порядку спадкування за заповітом набула право на об`єкт нерухомості, що розташований на земельній ділянці, проте не мала змоги оформити (зареєструвати в державному реєстрі) вказане право через реєстрацію права власності за іншою особою по підробленому рішенню суду 2001 року (встановлено в судовій справі № 404/3375/19).

Так під час розгляду Кіровським районним судом міста Кіровограда справи №404/3375/19 відповідач оформив право власності на земельну ділянку та відчужив її третій особі ОСОБА_3 (договір купівлі-продажу від 14.12.2019), а ОСОБА_3 , у свою чергу, продала земельну ділянку відповідачу у 2021 році.

ОСОБА_1 не мала змоги подати заяву про вступ у право спадщини на земельну ділянку у 2018 році, оскільки право власності на земельну ділянку не було оформлене спадкодавцем (зареєстроване в державному реєстрі) у відповідності до чинного на той момент законодавства.

Таким чином позивач набула у власність спадщину з моменту подачі заяви про вступ у право спадщини у 2018 році, а договори купівлі-продажу від 14.12.2019 та від 16.06.2021 вчинені особою, що незаконно володіла земельною ділянкою, що є підставою для витребування майна чужого незаконного володіння.

У випадку скасування запису про державну реєстрацію права власності за відповідачем буде відновлено попередній запис про речове право у державному реєстрі право власності буде належати ОСОБА_3 , а тому у рамках даної справи необхідною умовою для ефективного захисту права є також визнання права власності на земельну ділянку за позивачем ОСОБА_1 .

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23.12.2024 позовні вимоги у справі відхилено.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що спадкодавець ОСОБА_4 за свого життя приватизувала або розпочала процедуру приватизації спірної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , отже таке майно не ввійшло до складу спадщини, право на яку має позивач. Відтак права позивача у даній справі порушено не було.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Манзюка Т.Ю. подав 04.02.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та новим рішенням задовольнити позов.

Скаржник зазначає, що спадкодавець набув права власності на спірну земельну ділянку в силу приписів ст. 120 ЗК України 1990 року, оскільки на ній знаходився його об`єкт нерухомості, чому суд першої інстанції належної уваги не приділив.

Суд не врахував, що рішенням суду від 13.07.2022 у справі №404/3375/19 з аналогічним складом сторін встановлено, що право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_4 станом на 01.01.2013.

Поточний власник спірної земельної ділянки набув її у власність в порушення прав позивача, яка втратила своє майно всупереч її волі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила суд апеляційну скаргу відхилити як безпідставну, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 у віці 88 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 29.03.2001 зроблено запис за № 992.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 .

18.03.1994 ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 . Вказаний заповіт посвідчено державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори 18.03.1994, зареєстровано в реєстрі за № 2-1196.

За архівними даними реєстрових книг ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 2013 рік житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належав померлій ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.1959 № 2203, посвідченого Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого 13.05.1959, реєстрова книга № 27 запис 8204.

28.12.2018 позивач звернулася до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Другою кіровоградською державною нотаріальною конторою 18.03.1994 за реєстром № 2-1196, після смерті матері ОСОБА_4 на 2/3 ч. житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2018, виданої державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2, вказано, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 137239013 від 11.09.2018, право власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , не належить, а 21.03.2018 зареєстровано за іншою особою. В зв`язку з вказаним відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 18.03.1994 за реєстровим № 2-1196, після смерті матері ОСОБА_4 , 1912 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на 2/3 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Оскільки позивач дізналась, що вказаний житловий будинок належить іншій особі, вона звернулась до суду з позовною заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішень державних реєстраторів та визнання права власності (справа 404/3375/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування рішень, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом).

Як встановлено судом під час розгляду справи № 404/3375/19, «рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.06.2000 (справа № 2-37/2000)» задоволено повністю позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на домоволодіння. Визнано дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 11.01.2000 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Визнано право власності ОСОБА_5 на домоволодіння, яке складається із житлового дому загальною площею 69,9 кв.м., сараю, уборної та гаражу розташованого на земельній ділянці площею 574,4 кв.м. по АДРЕСА_1 .

01.03.2018 відбулася реєстрація державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Підлісненською сільською радою ОСОБА_7 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.06.2000 по справі № 2-37/2000.

Згідно до відповіді керівника апарату Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.09.2018, під номером 2-37/2000 в Кіровському районному суді м. Кіровограда зареєстровано справу за позовом ВАТ «Кіровоградстрой» до ОСОБА_8 про виселення. Повідомлено, що в провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда взагалі не перебувало справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу.

У рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.06.2000 вказано, що 11.01.2000 між позивачем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння, яке складається із житлового дому, загальною площею 69,9 кв.м., сараю, уборної та гаражу, розташованого на земельній ділянці площею 574,4 кв.м. по АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 5 укладеного між сторонами договору, договір підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Пунктом 6 договору передбачено обов`язкове нотаріальне оформлення на протязі 5 днів. Підставою звернення до суду з позовом позивачем було зазначено те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, що змусило його звернутися до суду. Вказаним рішенням суду визнано дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 11 січня 2000 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Визнано право власності ОСОБА_5 на вказане домоволодіння, яке складалось із житлового будинку, сараю, уборної та гаражу, розташованого на земельній ділянці.

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу не перебувала, номер справи, належить справі за позовом ВАТ «Кіровоградстрой» до ОСОБА_8 про виселення. Копія рішення державному реєстратору з реєстрації речових прав на нерухоме майно Підлісненської сільської ради Смалиусу В.В. не могла бути направлена та не направлялась.

Таким чином установлено, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда 07.06.2000, справа № 2-37/2000 не відповідає дійсності та є підробленим документом.

Далі, 21.03.2018 було укладено договір купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на 1/10 житлового будинку АДРЕСА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П.

21.03.2018 було укладено договір купівлі продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на 9/10 житлового будинку АДРЕСА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 137239013 від 11.09.2018, право власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , 21.03.2018 зареєстровано за ОСОБА_6 .

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Кропивницького ВП ГУНП Кіровоградської області з заявою про вчинення кримінального правопорушення (реєстраційний номер 47841 від 21.09.2018).

Згідно довідки від 01.10.2018 заступника начальника відділу КП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, вказано, що 21.09.2018 до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що невідома особа, яка надала недійсний договір купівлі-продажу заволоділа її спадковим майном за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаній події в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Кропивницького ВП присвоєно реєстраційний номер 47841 від 21.09.2018. Під час перевірки матеріалів було встановлено що на даний будинок було зроблено договір купівлі-продажу на громадянку ОСОБА_6 . В даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини. Дані матеріали ЄО № 47841 керівництвом Кропивницького ВП скеровані для розгляду відповідно до порядку, затвердженого наказом МВС від 15.11.2017 № 930 у зв`язку із недостатністю відомостей які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до довідки від 08.10.2021 слідчого Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про прийняття і реєстрацію заяви, а також стан досудового розслідування кримінального провадження, подана ОСОБА_1 заява (повідомлення) про кримінальне правопорушення: 02.10.2018 до ЧЧ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що в період 2000-2001 років невідомі особи шахрайським шляхом заволоділи домоволодінням розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , що належало її померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим своїми незаконними діями спричинили значної матеріальної шкоди.

02.10.2018 прийнята та 03.10.2018 зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний № 0008370 за ч. 4 ст. 190 КК України. На даний час, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню триває та буде проведено ряд процесуальних дій щодо встановлення фактичних обставин та притягненні винних осіб до відповідальності відповідно до чинного законодавства.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.07.2022 у справі №404/3375/19, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування рішень, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, задоволено частково. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39943771 від 01.03.2018, прийняте державним реєстратором Підлісненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області Смалиусом В.В. та запис про право власності № 25083158 за ОСОБА_5 на домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40237066 від 21.03.2018, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко Оксаною Петрівною та запис про право власності № 25324105 ОСОБА_6 на 1/10 домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40235461 від 21.03.2018, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко Оксаною Петрівною та запис про право власності № 25352698 ОСОБА_6 на 9/10 домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Скасовано рішення про закриття розділу державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи, індексний номер: 46060760 від 21.03.2019, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Міської ради міста Кропивницького Адаменко А.В. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

27.11.2018 рішенням міської ради м. Кропивницького № 2039 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам», затверджено ОСОБА_6 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що передається у власність по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Передано ОСОБА_6 у власність земельну ділянку (кадастровий номер :18:113:0107) по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0582 га ( утому числі по угіддях: 0,0582 га малоповерхова забудова), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.12.2019 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , продала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , земельну ділянку загальною площею 0,0582 га в межах згідно з планом, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :18:113:0107. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Драною І.В.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.06.2021 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , продала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , земельну ділянку площею 0,0582 га, кадастровий номер :18:113:0107, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Тєрєховою С.В.

У липні 2022 року позивач повторно звернулась до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 із заявою про видачу свідоцтва на спадщину на 2/3 частки житлового будинку з господарськими спорудами та 2/3 частки земельної ділянки, розташованих у АДРЕСА_1 .

14.07.2023 ОСОБА_1 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що будинок зруйновано, проведено державну реєстрацію припинення права власності на житловий будинок, а право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не належить спадкодавцеві, а зареєстровано за іншою особою.

Земельна ділянка по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :18:113:0107 на даний час перебуває у власності відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу № НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :18:113:0107 становить 314637,22 грн.

З урахуванням викладених вище фактичних обставин позивач вважає, що має право на витребування земельної ділянки з кадастровим номером :18:113:0107 у відповідача, що обумовило звернення з позов у цій справі до суду.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищенаведених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним (частина друга статті 16 ЦК України). За змістом частин другої та третьої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності.

Зокрема, стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно з чужого незаконного володіння.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову.

Відтак саме власнику або законному користувачу майна належить право на витребування майна з незаконного володіння (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 522/2110/15-ц та від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13).

Можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (постанов Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19).

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги наявністю прав спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_4 28.03.2001 щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером :18:113:0107.

Так порядок спадкування, враховуючи відкриття спадщини для позивача у березні 2001 року регламентується нормами ЦК УРСР, які були чинні на момент відкриття спадщини.

Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

За положеннями ст.ст.548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на земельну ділянку, є набуття спадкодавцем такого права у встановленому законом порядку ще до відкриття спадщини, що є необхідним для його входження у склад спадщини.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.03.2019 у справі № 343/1048/17.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

До складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстроване в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Так за життя спадкодавець не набула права власності на земельну ділянку, тому спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Таким чином, спірна земельна ділянка не є об`єктом спадкування і не увійшла до спадкової маси, що свідчить про відсутність порушеного права позивача стосовно неї.

Позивач у даній справі стверджує, що вона отримала у ході спадкування права на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному та нотаріально посвідченому у 1959 році.

Позивачем на підтвердження того, що спадкодавцеві ОСОБА_4 належав на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.1959 № 2203 житловий будинок по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 копію архівної довідки ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 01.01.2013.

Цією архівною довідкою підтверджується, що станом на 01.01.2013 за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» зареєстровано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 12.05.1959 № 2203, посвідченим нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори, зареєстровано 13.05.1959, реєстрова книга № 27 запис № 8204.

При цьому згідно договору купівлі-продажу від 12.05.1959 ОСОБА_9 , яка діяла від імені ОСОБА_10 по довіреності продала, а ОСОБА_4 купила домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається в цілому з житлового будинку саманного критого соломою та двох сараїв саманних критих, а третьою дерев`яномазаного критого толею. Це домоволодіння розташовано на земельній ділянці мірою 574,40 кв. метрів (а.с.12 інвентарної справи).

Згідно плану поверху будівлі літер «А» від 22.04.1959 та журналу зовнішніх обмірів від 23.04.1959, житловий будинок літ. А по АДРЕСА_1 складався з кухні І-І площею 9,24 кв.м. та кімнати І-2 площею 13.13 кв.м, всього загальна і житлова площа - 2237 кв.м. Розмір будинку зовні 6,76 м х 4,78 м (а.с. 15,16,17 інвентарної справи).

17.03.1964 ОСОБА_4 зверталась до Кіровоградського бюро технічної інвентаризації з письмовою заявою про проведення інвентаризації і оцінки всіх будівель по АДРЕСА_1 і внесення поточних змін (а.с.26 інвентарної справи). За даними технічної інвентаризації станом на 1964 рік, загальна та житлова площа житлового будинку була збільшена.

25.03.1986 ОСОБА_4 знову зверталась до Кіровоградського Міжміського Бюро технічної інвентаризації з письмовим замовленням про здійснення робіт по переоформленню права власності у зв`язку з перебудовою житлового будинку (а.с. 45 інвентарної справи).

За даними технічної інвентаризації домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка була проведена 20.06.1986, на земельній ділянці розміщені: житловий будинок АДРЕСА_2 , огорожа N1N2. Площа загальна: 71,35 кв.м, площа житлова: 36,03 кв.м.

Згідно архівної довідки від 05.11.2018 за результатами технічної інвентаризації 20.06.1986. Встановлено, що на земельній ділянці площею 574,4 кв.м. самочинно збудовано: житловий будинок літ. Ааа1, сарай літ. Д, Б. Е, гараж літ. В. (а.с.53 інвентарної справи).

Вказане підтверджується викопіюванням з плану будівельного квартала АДРЕСА_3 , журналом зовнішніх обмірів станом на 18.06.1986 (а.с.28, 41 інвентарної справи).

Згідно плану поверхів будівлі літери «А» від 20.06.1986, з відміткою про те, що весь житловий будинок є самовільно побудованим та виділенням червоними лініями самовільно збудованого (а.с. 31 інвентарної справи).

Матеріалами інвентарної справи підтверджується, що на час відкриття спадщини не існувало житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які спадкодавець купила у 1959 році. Внаслідок перебудови та добудови, реконструкції, самовільно побудовано новий житловий будинок з більшою загальною та житловою площею, який не є тотожним тому, що був придбаний ОСОБА_4 у травні 1959 року, він має інші якісні характеристики, загальну та житлову площу, кількість кімнат, матеріали з якого побудований, ніж той, що було придбано у 1959 році.

Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності.

Верховний Суд України у постанові від 04.12.2013 у справі № 6-130цс13 сформулював правову позицію згідно з якою у розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Також у постанові від 06.03.2019 у справі № 361/4685/17 Верховний Суд зауважив, що норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується також і до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик.

Верховним Судом у постанові від 15.04.2020 у справі № 307/3957/14-ц звернуто увагу на те, що внаслідок самочинного будівництва у вигляді реконструкції об`єкт нерухомого майна втрачає тотожність із тим, на який власником було отримано право власності.

Для набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, недостатньо подати заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Для цього обов`язково спадкоємець має подати документи, які посвідчують право власності спадкодавця на це майно на час смерті.

Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1998, а також Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебуває у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 № 121, яка була чинною до 06.08.2012, спадкодавець ОСОБА_4 за результатами технічної інвентаризації домоволодіння по АДРЕСА_1 , мала звернутись до місцевої Ради та отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та зареєструвати його в Бюро технічної інвентаризації. При цьому договір купівлі-продажу від 12.05.1959 підлягав погашенню.

Пунктом 2 розділу II Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунальною господарства Української РСР від 31.01.1966 об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі.

Пунктом 4 розділу II передбачалось, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Різні службові будівлі та споруди (сараї, літні кухні та інше) не можна реєструвати окремо від жилого будинку.

Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів). До реєстрації повинні бути подані оригінали правовстановлюючих документів та копії з них, засвідчені в установленому законом порядку, копії цих документів залишаються в справах бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству 356 від 13.12.1995 оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком наведеним в додатку N 12: а) місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування: фізичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти нерухомого майна при наявності акта про право власності або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та при наявності акта державної комісії про прийняття об`єкта і введення його в експлуатацію (пункт 4.1.).

Позивачем не надано доказів того, що спадкодавець ОСОБА_4 після фактично побудови нового будинку шляхом його реконструкції, добудови, набула право власності на нього у встановленому законом порядку та зареєструвала вказане право власності.

Отже позивач не довела належними, достовірними і достатніми доказами, факт наявності житлового будинку, який на час відкриття спадщини був узаконений в порядку, передбаченому діючим законодавством на час закінчення будівництва (реконструкції) та не являв собою самочинно збудоване нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 за таких обставин не є власником нерухомого майна (домоволодіння), тому їй не може належати право на витребування такого майна з чужого незаконного володіння (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 522/2110/15-п та від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13).

Відтак слід відхилити апеляційні аргументи про те, що право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_4 станом на 01.01.2013.

Апеляційний суд не може погодитися з посиланнями скаржника на рішенням суду від 13.07.2022 у справі №404/3375/19 на підтвердження зазначених обставин, адже у вказаній справі оцінювалися аналогічні докази, а саме архівна довідка №50452 від 05.11.2018, та судом було відображено її зміст, а не зроблено відповідні правові висновки на її підставі.

Далі, скаржник зазначає, що спадкодавець набув права власності на спірну земельну ділянку в силу приписів ст. 120 ЗК України 1990 року, оскільки на ній знаходився його об`єкт нерухомості, чому суд першої інстанції належної уваги не приділив.

Проте, посилаючись на принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку і споруд, сторона позивача не враховує той факт, що спірний житловий будинок не існує як об`єкт нерухомого майна (самочинне будівництво) та не ввійшов до складу спадщини, права на яку наявні у позивача, отже відсутні підстави для висновків про наявність прав власника нерухомого майна щодо земельної ділянки, на якій таке майно знаходиться.

Згідно принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих і будинку і споруд, лише за умови набуття права власності на житловий будинок, позивач набуває у користування спірну земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт нерухомості.

Право на землю є похідним від набуття права власності на домоволодіння.

Позивач не є власником або законним користувачем спірного майна, а тому у неї немає передбачених ст.388 ЦК України підстав для витребування земельної ділянки на свою користь як неволодіючого власника або користувача.

Встановивши, що житловий будинок, права на який були наявні у спадкодавця щодо позивача, перестав фізично існувати, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не доведено наявність у неї права на витребування спірного майна у відповідача, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Тому при набутті у порядку спадкування житлового будинку, до позивача перейшло не право власності, а право користування частиною земельної ділянки на умовах, встановлених для попереднього землекористувача.

За відсутності дійсних прав на нерухоме майно, яке на даний час перестало існувати у зв`язку із самочинним будівництвом, позивач не може стверджувати про наявність у неї порушуваного відповідачем права щодо земельної ділянки, на якій таке майно розташоване.

За встановлених у цій справі обставин належним позивачем, який в силу приписів ст. 388 ЦК України матиме можливість порушувати перед судом питання про захист права власності на спірну земельну ділянку шляхом її витребування у добросовісного набувача, є міська рада міста Кропивницький, як орган місцевого самоврядування на території якого знаходиться вказане нерухоме майно, враховуючи факт його вибуття з володіння поза волею власника на підставі підробленого судового рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.06.2000 (справа № 2-37/2000).

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23.12.2024 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23.12.2024 у даній цивільній справі залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 02.04.2025.

Суддя-доповідач

Судді