Справа №466/5618/22 Головуючий у 1 інстанції:Зима І.Є.
Провадження №22-ц/811/1119/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши у порядку письмово провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Зими І.Є. від 05 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Авто Лідер Захід», ФОП ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Авто Лідер Захід», ФОП ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Зазначає, що суд в оскаржуваному рішенні як на належний доказ упереджено посилався на Договір №10024 від 15.07.2019 року, на підставі якого відповідач-дилер нібито прийняв автомобіль позивача «Hyudai Santa Fe SM» реєстраційний номер НОМЕР_1 для ремонту коробки передач. Звертає увагу, що з відповіді ФОП ОСОБА_2 , вбачається що Договору №10024 від 15.07.201 року як такого не існує, так як це є номер Акту виконаних робіт. ТзОВ «Авто Лідер Захід» також заперечив існування зазначеного Договору. Вважає, що в дійсності зазначений Договір в матеріалах справи відсутній і суд першої інстанції не мав права посилатись на зазначений Договір як на належний доказ відмови у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що висновок суду, що позивач покинув СТО 02.08.2019 року і жодних претензій чи зауважень при отриманні автомобіля на той час не виникало, оскільки підписав акт виконаних робіт, не відповідає дійсності і не може бути належним доказом відмови у задоволенні позову в розумінні вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Звертає увагу, що про те, що ФОП ОСОБА_2 займалась ремонтом коробки передач позивач, ОСОБА_1 дізнався вже під час судових засідань, коли представник Товариства з обмеженою відповідальності «Авто Лідер Захід» в.о. директора Гук Н.П. повідомила, що ремонтом коробки передач займалась ФОП ОСОБА_2 . Звертає увагу, що підписуючи акт виконаних робіт, позивач розумів, що має справу з ТзОВ «Авто Лідер Захід» як дилерською СТО фірми HUNDAI. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав неналежним та недопустимим доказом висновок №210 експертного авто-товарознавчого дослідження від 30.09.2019 року з тієї підстави, що експерт ОСОБА_3 не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, оскільки суд мав право викликати спеціаліста Галамая Б.І., але не викликав і упереджено визнав зазначений висновок неналежним та недопустимим доказом. Зазначає, що виконавець ТОВ «Авто Лідер Захід» не уклав з позивачем договору про надання послуги, зокрема з ремонту коробки передач. Звертає увагу, що позивач перед тим як отримати автомобіль з СТО, оплатив виконавцю ТОВ «Авто Лідер Захід» 21909,50 грн. Зазначає, що моральна шкода завдана позивачу полягає у душевних стражданнях, яких він як фізична особа зазнав від неправомірної поведінки відповідачів щодо досудового врегулювання спору і у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку з недоліками або непроведенням ремонту коробки передач його автомобіля, яким ні він, ні члени його сім`ї не можуть користуватись по сьогоднішній день.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив, заяви про уточнення позовних вимог, відповіді на відзив, доповнень до відзиву на позовну заяву, доповнень до відповіді на відзив, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 22, 509, 901-906, 1166 ЦК України, 12, 13, 76, 77, 82, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України,та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що 15.07.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся на дилерську станцію технічного обслуговування автомобілів відповідача - ТзОВ «Авто Лідер Захід», з приводу ремонту коробки передач свого автомобіля марки «Hyudai Santa Fe», номерний знак НОМЕР_1 . Згідно акту виконаних робіт № 10024 від 02.08.2019р., (а.с. 8), на підставі договору від 15.07.2019р. № 10024 позивач оплатив вартість ремонту в сумі 21 909,50 грн., після чого покинув СТО 02.08.2019р. Жодних претензій чи зауважень при отриманні автомобіля, у нього на той час не виникало. Твердження позивача про те, що він забирав автомобіль у вечірній час, в темну пору доби, у зв`язку з чим не міг виявити пошкодження кузова, суд не взяв до уваги, адже він не був позбавлений можливості належним чином оглянути автомобіль на предмет ушкоджень при отриманні. Окрім того позивачем долучено фотографії із пошкодженням автомобіля, датовані ним 02.08.2019р. (а.с 13), тобто в день отримання автомобіля, з яких вбачається, що зйомку було здійснено у світлий час доби, що також ставить під сумнів вищевказані твердження. Згідно заяви ОСОБА_1 на адресу директора ТзОВ «Авто Лідер Захід» від 05.08.2019р. (а.с.9 ), позивач просить надати для ознайомлення відеоматеріали із камер спостереження СТО, у якій зазначає, що його автомобіль в період перебування на станції із 15.07.2019р. по 02.08.2019р. зазнав пошкоджень лакофарбового покриття та численних вм`ятин кузова, загалом описує 14 пунктів пошкоджень. Між тим, у подібній за змістом заяві від 07.09.2019р. (а.с. 20), адресованій директору ТзОВ «Авто Лідер Захід», позивач зазначає уже про 23 пункти пошкоджень. З наведеного слід дійти висновку, що в період з дати отримання автомобіля 02.08.2019р. по 07.09.2019р., такий піддавався експлуатації, тому підпадає сумніву той факт, чи не виникли представлені позивачем пошкодження уже після виконаних робіт відповідачем та передачею автомобіля в користування. Адже, як згадувалось вище, позивач покинув територію СТО без будь-яких зауважень чи претензій, підписавши Акт виконаних робіт, що є первинним документом , який відображає факт виконання робіт, надання послуг, із зазначенням їх вартості. Крім того, в подальшому позивач не звертався повторно до сервісного центру ФОП ОСОБА_2 про усунення виявлених ним недоліків при ремонті автомобіля. Крім того, позивачем подано до суду висновок № 210 експертного товарознавчого дослідження , виконаний судовим експертом Галамай Б.І. 30.09.2019р., згідно якого пошкодження автомобіля «Hyundai Santa FE», н.з . НОМЕР_2 , виявлені після 15.07.2019р., вартість відновлювального ремонту складає 15 040,51 грн. Разом з тим, у висновку № 210 експертного товарознавчого дослідження , виконаного судовим експертом Галамай Б.І. 30.09.2019р, не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вказаний висновок експерта не є належним та допустимим доказом. Відтак, відсутні підстави про відшкодування позивачу за рахунок відповідачів матеріальної шкоди з підстав ст.ст. 22, 509, 901-906, 1166 ЦК України, п. 11 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» , на які покликається ОСОБА_1 у заявлених вимогах. Відсутні, на думку суду, й підстави для відшкодування в користь позивача моральної шкоди. Так, ОСОБА_1 претендує на таке відшкодування з підставі ст.ст.23, 1167 ЦК України та ст. 22 Закону України « Про захист прав споживачів». Проте, у тексті позовної заяви позивач не зазначає навіть про те, у чому саме полягає спричинена йому моральна шкода , не надає до заявлених вимог жодних доказів на підтвердження такої. Встановивши наведені обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальності «Авто Лідер Захід», ФОП ОСОБА_2 (залучена до участі в справі ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 16.09.2022 року) про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якому (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просив:

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності «Авто Лідер Захід» та співвідповідача ФОП ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 35464 грн.;

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності «Авто Лідер Захід» та співвідповідача ФОП ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000 грн.;

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 15.07.2019р. ОСОБА_1 звернувся на дилерську станцію технічного обслуговування автомобілів ТзОВ «Авто Лідер Захід», з приводу ремонту коробки передач автомобіля марки «Hyudai Santa Fe», номерний знак НОМЕР_1 . Сторонами було обумовлено вартість ремонту, після чого відповідач прийняв автомобіль на ремонт на підставі договору №10024 від 15.07.2019 року. 02.08.2019р. позивач, прибувши на СТО, оплатив в касу 21 909,50 грн. за ремонт транспортного засобу та отримав свій автомобіль, згідно акту виконаних робіт №10024 від 02.08.2019 року. Виїхавши з території станції, позивач виявив, що коробка передач не відремонтована. Окрім того, уже поблизу дому, оглядаючи автомобіль, він помітив на транспортному засобі численні пошкодження: лако-фарбового покриття кузова та незначні вм`ятини, яких раніше не було. З приводу виявлених пошкоджень, а також не відремонтованої коробки передач, позивач 05.08.2019 звернувся до ТзОВ «Авто Лідер Захід» із претензіями про усунення несправностей. Однак, представник відповідача категорично відмовився усувати вказані ним недоліки, мотивуючи тим, що позивач підписав Акт виконаних робіт , жодних претензій при отриманні автомобіля у нього не виникало. При спільному огляді відеозапису з камер спостереження станції техобслуговування, чітко вбачалось, що знаходячись на ремонті, автомобіль не мав вищевказаних пошкоджень. На вимогу позивача надати йому копію відеозапису, представники СТО йому відмовили, мотивуючи тим, що це технічно неможливо. Із аналогічною заявою, цього ж дня позивач звертався і до директора ТзОВ «Авто Лідер Захід», однак ОСОБА_4 було відмовлено, мотивуючи тим, що відеозапис не збережений. Згідно висновку №280 від 16.09.2019року судового експерта Галамая Б.І. на автомобілі позивача виявлені пошкодження кузова та вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, становить 12045,50 гривень. Відтак, згідно Акту виконаних робіт №10024 від 02.08.2019р., на підставі договору №10024 від 15.07.2019 року, позивачу була спричинена майнова шкода у розмірі 21 909,50 грн, яку він сплатив відповідачу за належно виконану роботу по заявленому ремонту коробки передач, а також за пошкодження кузова, в розмірі 12 045,50 грн., згідно висновку експертизи, вартість якої складає 1 590 грн., а загалом 35 464 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Окремо згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім цього, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вина заподіювача шкоди.

Зважаючи на наведене при вирішенні спору про стягнення шкоди суду слід встановити: 1. наявність заподіяної позивачу (позивачам) шкоди; 2. протиправність діяння відповідача (відповідачів); 3. наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача (відповідачів); а також 4. вину заподіювача (заподіювачів) шкоди.

При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Як вбачається із матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, 15.07.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся на дилерську станцію технічного обслуговування автомобілів відповідача ТзОВ «Авто Лідер Захід», з приводу ремонту коробки передач свого автомобіля марки «Hyudai Santa Fe», номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно акту виконаних робіт №10024 від 02.08.2019р. (а.с. 8), на підставі договору від 15.07.2019р. № 10024 позивач оплатив вартість ремонту в сумі 21 909,50 грн., після чого покинув СТО 02.08.2019р. Жодних претензій чи зауважень при отриманні автомобіля, у ОСОБА_1 на той час не виникало. Твердження позивача про те, що він забирав автомобіль у вечірній час, в темну пору доби, у зв`язку з чим не міг виявити пошкодження кузова, суд першої інстанції правильно не брав до уваги, адже він не був позбавлений можливості належним чином оглянути автомобіль на предмет ушкоджень при отриманні. Доводів про протилежне не навів та відповідних доказів не надав.

Також, позивачем долучено фотографії із пошкодженням автомобіля, датовані ним 02.08.2019р. (а.с 13), тобто в день отримання автомобіля, з яких вбачається, що зйомку було здійснено у світлий час доби, що знову ж спростовує вищевказані твердження позивача.

Згідно заяви ОСОБА_1 на адресу директора ТзОВ «Авто Лідер Захід» від 05.08.2019р. (а.с.9), позивач просив надати для ознайомлення відеоматеріали із камер спостереження СТО, у якій зазначає, що автомобіль позивача в період перебування на станції із 15.07.2019р. по 02.08.2019р. зазнав пошкоджень лакофарбового покриття та численних вм`ятин кузова, загалом описує 14 пунтків пошкоджень. Прохань про ремонт авто у цій заяві позивача не міститься.

Згодом, у подібній за змістом заяві від 07.09.2019р. (а.с. 20), адресованій директору ТзОВ «Авто Лідер Захід», позивач зазначає уже про 23 пункти пошкоджень.

З наведеного суд першої інстанції правильно зробив висновок про те, що в період з дати отримання автомобіля 02.08.2019р. по 07.09.2019р., автомобіль піддавався експлуатації, тому немає підстав достеменно вважати, що наведені позивачем пошкодження виникли до 2.08.2019 року на СТО з вини будь-кого з відповідачів (чи їх працівників). Як встановлено вище, позивач покинув територію СТО без будь-яких зауважень чи претензій, підписавши Акт виконаних робіт, що є первинним документом , який відображає факт виконання робіт, надання послуг, із зазначенням їх вартості.

Крім того, в подальшому позивач не звертався повторно до сервісного центру ФОП ОСОБА_2 про усунення виявлених ним недоліків при ремонті автомобіля.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відтак, судом першої інстанції правильно встановлено, що відсутні підстави для відшкодування позивачу за рахунок відповідачів матеріальної та моральної шкоди, оскільки позивач не надав жодних об`єктивних доказів на підтвердження заявлених вимог.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 березня 2025 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра