РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року

м. Рівне

Справа № 572/918/24

Провадження № 22-ц/4815/305/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Маринич В.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Немовицька сільська рада Сарненського району Рівненської області,

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Сарненська окружна прокуратура

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Немовицької сільської ради Сарненького району Рівненської області на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2024 року, ухвалене в складі судді Довгого І.І., повний текст рішення складено 15 листопада 2024 року, у справі № 572/918/24

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Сарненська окружна прокуратура про визнання незаконним та скасування розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 11 липня 2023 року Сарненський районний суд Рівненської області визнав її винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень. 13 жовтня 2023 року Рівненський апеляційний суд вказану постанову скасував та провадження у справі закрив на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності.

02 листопада 2023 року до Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, надійшло подання Сарненської окружної прокуратури в порядку ч.3 ст.65-1 Закону України «Про запобігання корупції», з проханням призначити та провести службове розслідування з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню пов`язаного з корупцією правопорушення директором Немовицького ліцею, депутатом Немовицької сільської ради Зубчинською О.Г. На підставі чого, 03 листопада 2023 року головою Немовицької сільської ради прийнято розпорядження №269-к про проведення службового розслідування та створення комісії з проведення службового розслідування. Відповідно до акта №1 від 05 грудня 2023 року про результати проведення службового розслідування по факту вчинення директором Немовицького ліцею, депутатом Немовицької сільської ради ОСОБА_1 пов`язаних з корупцією правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП України, комісія вважала за доцільне про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Згідно з розпорядженням Немовицького сільського голови Трохимця О.П. від 06 грудня 2023 року №300-к, до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани на підставі Акта №1 про результати проведення службового розслідування по факту вчинення пов`язаних з корупцією правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП від 5 грудня 2023 року.

З даним розпорядженням не погоджується та вважає його протиправним, оскільки відповідачем не дотримано вимоги КЗпП України щодо порядку застосування дисциплінарного стягнення. Вважає, що комісією поверхово проведено розслідування та не було встановлено причини та умови, що сприяли вчиненню пов`язаного з корупцією правопорушення, відсутність пропозицій щодо усунення зазначених причин та умов і вжиті заходи за результатами службового розслідування, а тому, подання в порядку ч.3 ст.65-1 ЗУ «Про запобігання корупції», вважається не розглянутим. Крім того, дисциплінарне стягнення накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку, що суперечить ст.148 КЗпП України.

З врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Немовицького сільського голови Сарненського району Рівненської області Трохимця О.П. від 06 грудня 2023 року №300-к про оголошення догани; стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Сарненська окружна прокуратура про визнання незаконним та скасування розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Немовицького сільського голови Сарненського району Рівненської області Трохимця Олександра Петровича від 06 грудня 2023 року №300-к про оголошення догани.

Стягнуто з Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 8000 (восьми тисяч) гривень.

Стягнуто з Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області Рівненської обласної ради на користь ОСОБА_1 8211 (вісім тисяч двісті одинадцять) гривень 20 коп. судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи рішення, дійшов неправильного висновку що розпорядження не містить конкретно визначеного конфлікту інтересів, відсутнє будь-яке обґрунтування, в чому конкретно полягає порушення трудових обов`язків, оскільки у преамбулі Розпорядження наявне нормативне посилання на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності.

Також в справі є копія постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 11 липня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративних правопорушень передбачений ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Вказує, що дисциплінарне стягнення до позивача застосовано в межах строків, передбачених статтею 148 КЗпП України, оскільки порушення виявлено 02.11.2023 року при отриманні Подання та на протязі місяця з дати виявлення до ОСОБА_1 , а саме 06 грудня 2023 року застосовано заходи дисциплінарного впливу - оголошено догану. Покликається на порушення судом норм процесуального права, щодо прийняття до розгляду заяви про збільшення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує доводи останньої просить рішення суду залишити без зміни, апеляційну скаргу без задоволення.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення відповідає.

Установлено, що відповідно до розпорядження Немовицького сільського голови від 30 липня 2018 року №334 ОСОБА_1 призначено на посаду директора Немовицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Немовицької сільської ради на термін з 30 липня 2018 року по 30 липня 2024 року.

27 вересня 2022 року Немовицька сільська рада за підписом голови Трохимця О. звернулася до Національного агента з питань запобігання корупції з повідомленням про конфлікт інтересів депутата Немовицької сільської ради Зубчинської О.Г.

30 січня 2023 року управління стратегічних розслідувань в Рівненській області повідомило Немовицьку сільську раду Сарненського району, що 30 січня 2023 року відносно депутата Немовицької сільської ради ОСОБА_1 складено 14 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень за ч.1,2 ст.172-7 КУпАП.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 11 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративних правопорушень передбачений ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. та стягнуто судовий збір.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 13 жовтня 2023 року постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 11.07.2023 року скасовано, провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків притягнення до відповідальності.

02 листопада 2023 року до Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області надійшло подання в порядку ч.3 ст.65-1 Закону України «Про запобігання корупції» від керівника Сарненської окружної прокуратури, в якому просили призначити та провести службове розслідування з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню пов`язаного з корупцією правопорушення директором Немовицького ліцею, депутата сільської ради Зубчинською О.Г.

З метою виконання вказаного подання, розпорядженням Немовицького сільського голови №269-к від 03 листопада 2023 року було ініційовано проведення службового розслідування та створено комісію з проведення службового розслідування щодо вчинення директором Немовицького ліцею ОСОБА_1 пов`язаних з корупцією правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП та затверджено комісію в складі зазначеному в додатку №1 до даного розпорядження.

Згідно акту №1 про результати проведення службового розслідування по факту вчинення директором Немовицького ліцею ОСОБА_1 пов`язаних з корупцією правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП України, встановлено, що комісія за результатами проведення службового розслідування, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника, а також враховуючи той факт,що працівник Немовицького ліцею рідний брат ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в даний час перебуває в ЗСУ та забезпечує захист держави від ворога, комісія рекомендує застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани.

Листом від 10 листопада 2023 року Немовицька сільська рада Сарненського району Рівненської області повідомила ОСОБА_1 про проведення службового розслідування та просила надати детальні письмові пояснення з приводу порушення та пропозиції щодо усунення причин та умов, як сприяли вчиненню корупційного правопорушення.

17 листопада 2023 року ОСОБА_1 надала пояснення, в яких посилається положень п. 3 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про запобігання корупції», згідно якого, положення абзаців першого та другого цієї частини не поширюється на: осіб, які працюють у сільських населених пунктах (крім тих, що є районними центрами), а також гірських населених пунктах. В зв`язку з чим, повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів в 2021-2022 роках не надавались. Крім того,працівниками Немовицької сільської ради не здійснювались детальні роз`яснення щодо дотримання норм антикорупційного законодавства.

Розпорядженням Немовицького сільського голови ОСОБА_3 №300-к від 06 грудня 2023 року було оголошено догану директору Немовицького ліцею Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області ОСОБА_1 з урахуванням Подання в порядку ч.3 ст.65-1 ЗУ «Про запобігання корупції » Сарненської окружної прокуратури від 31 жовтня 2023 року на підставі акта №1 про результати проведення службового розслідування по факту вчинення директором Немовицького ліцею ОСОБА_1 пов`язаних з корупцією правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП України.

Розпорядженням Немовицького сільського голови №145-к від 28 червня 2024 року було припинено контракт від 30 липня 2018 року про призначення ОСОБА_1 директором Немовицького ліцею Немовицької сільської ради Сарненсього району Рівнеської області 30 липня 2024 року у зв`язку з закінченням терміну дії контракту згідно п.2 ст.36 КЗпП України.

Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до вимог статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом (якому надано право прийняття на роботу) безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або його перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Згідно з позицією Верховного Суду в справі № 331/2395/20, саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними та поведінкою правопорушника.

Установлено, що оспорюваним у цій справі розпорядженням №300-к від 06 грудня 2023 року ОСОБА_1 притягнута до дисциплінарної відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, які полягали в умовах реального конфлікту інтересів, а саме у період 2020-2021 років, наказом директора ліцею, прийняла на посаду кочегара рідного брата ОСОБА_2 , а також у 2021-2022 роках неодноразово приймала рішення про його преміювання.

Оскільки з моменту вчинення дисциплінарних проступків у період з жовтня 2020 -березень 2022 року до дати притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності 06 грудня 2023 року сплило більше шести місяців, встановлених частиною другою статті 148 КЗпП України, суд першої інстанції правильно виходив з того, що розпорядження №300-к від 06 грудня 2023 року про оголошення директору Немовицького ліцею Зубчинській О.Г. догани винесено поза межами визначеного законом строку для притягнення до дисциплінарної відповідальності, а отже таке розпорядження є незаконним і підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги, що дисциплінарне стягнення до позивачки застосовано в межах строків, передбачених статтею 148 КЗпП України, тобто з моменту виявлення порушення 02.11.2023 року з моменту отримання подання Сарненської окружної прокуратури, є необґрунтованими і спростовуються змістом частини другої наведеної норми, у якій законодавцем визначено граничний строк для притягнення до працівника дисциплінарної відповідальності і початок перебігу цього строку пов`язується саме з моментом вчинення проступку, а не з днем його виявлення роботодавцем.

За змістом наведених вище норм матеріального права, інститут дисципліни праці не допускає можливості застосування дисциплінарного стягнення, якщо з дня порушення трудової дисципліни пройшло більше 6 місяців.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується і апеляційний суд, виходив з того, що відповідач порушив процедуру притягнення до відповідальності.

Крім того, суд правомірно звернув увагу на те, що оспорюване розпорядження не містить жодних конкретних відомостей про дату та склад вчинених позивачкою порушень трудових обов`язків, за які вона притягнута до відповідальності.

Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер, тривалість та обсяг спричинених моральних страждань внаслідок незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності, вимушених змін в житті позивача, ступінь вини відповідача, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і діями заподіювача і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення такої вимоги у розмірі 8000 тисяч гривень.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скарги щодо необґрунтованого прийняття судом першої інстанції заяви позивача про збільшення позовних вимог, з огляду на таке.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до пункту 2 частини другої, частини третьої статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19 зазначено, що «під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі 923/1061/18, від 19 грудня 2019 року у справі № 925/185/19, від 23 січня 2020 року у справі № 925/186/19».

Так, порівняльний аналіз змісту та вимог позову та поданої позивачем заяви про збільшення позовних вимог свідчить про те, що позивач у такій заяві додав до позовних вимог нову вимогу - про відшкодування моральної шкоди.

Отже є обґрунтованими посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що поданою заявою про збільшення позовних вимог позивач фактично змінив предмет позову шляхом доповнення вимогою про відшкодування моральної шкоди, заявлених у попередньо поданій позовній заяві. Однак позивач залишила незмінними первісні основні підстави позову та лише доповнила їх новими обставинами, які безпосередньо тісно пов`язані з основними підставами позову, що зумовлені діями відповідача.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, апеляційний суд виходить із того, що визначення позивачем своїх процесуальних дій саме як збільшення позовних вимог, а не зміна предмета позову, та вирішення судом першої інстанції питання про прийняття до розгляду такої заяви є формальним порушенням норм процесуального права, та не впливає на правовий результат вирішення справи.

Подібні висновки містяться в постановах Верховний Суд від 15 вересня 2023 року у справі № 161/7449/22 (провадження № 61-735св23), від 10 квітня 2024 року у справі № 754/12484/20 (провадження № 61-8482св22).

Інші доводи скарги зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності їх переоцінки у тому контексті, який на думку відповідача свідчить про дотримання роботодавцем строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим, вказаним доводам і фактам, суд першої інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано їх спростував, правильно застосував до спірних правовідносин норми трудового законодавства, якими врегульовано порядок притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (Постанова ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19)

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції підставно вважав за доцільне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, вчинених необхідних процесуальних дій сторони, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Витрати за подання апеляційної скарги слід віднести за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Немовицької сільської ради Сарненького району Рівненської області залишити без задоволення.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2024 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 березня 2025 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.