Справа № 392/548/25
Провадження № 2-з/392/6/25
У Х В А Л А
20 березня 2025 року суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області Кавун Т.В., розглянувши заяву адвоката Попович Світлани Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову,
ВСТАНОВИВ:
В поданій заяві зазначає, що 06 листопада 2012 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 про що керівником державного органу реєстрації актів цивільного стану видано свідоцтво про народження №100125.
Позивачем буде заявлено позов про розподіл спільного майна подружжя. Заявлені вимоги щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно стосуються об`єктів нерухомості за яким буде заявлено цивільний позов.
За час шлюбу ОСОБА_2 набуте у власність майно, а саме:
закінчене будівництвом об`єкт житлового будинку адреса: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці, загальною площею 98,2 кв.м, житловою - 44,6кв.м.
комплекс будівель, адреса: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 1598.1, Опис: зазначено на плані: літер «А» - склад площею: 369,7 кв.м., літер «Б» - електроцех, літер «В» - товарний склад площею: 109,8 кв.м., літер «В» - підвал площею: 112, 5 кв.м., літер «в» - підсобне., літер «Г» - склад площею: 554,7 кв.м. літер «Д» - склад, літер «Е» - бункер, літер «Ж» - склад площею: 451,4 кв.м., літер «З» - вагона, літер «з» - навіс, літер «У» - вбиральна, NN1-N3 - паркан, І-замощення, кв. крильцо.
СЕЛЯНСЬКЕ (ФЕРМЕРСЬКЕ) ГОСПОДАРСТВО «ЛІСОВИЙ СЕРГІЙ ЛЕОНІДОВИЧ» код СДРПОУ: 22226822 засновник - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , статутний внесок становить 980 % частки.
Вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Дослідивши подану заяву та додані матеріали, суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
З матеріалів поданої заяви встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб, зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 482, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.12.2012.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 194260053 від 21.12.2019, вбачається, що комплекс будівель за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 1598.1, Опис: зазначено на плані: літер «А» - склад площею: 369,7 кв.м., літер «Б» - електроцех, літер «В» - товарний склад площею: 109,8 кв.м., літер «В» - підвал площею: 112, 5 кв.м., літер «в» - підсобне., літер «Г» - склад площею: 554,7 кв.м. літер «Д» - склад, літер «Е» - бункер, літер «Ж» - склад площею: 451,4 кв.м., літер «З» - вагона, літер «з» - навіс, літер «У» - вбиральна, NN1-N3 - паркан, І-замощення, кв. крильцо, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 3581, виданого 21.12.2019 посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав за № 388119470 від 24.07.2024, вбачається, що житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 98,2 м. кв., житлова площа 44,6 м. кв., належить ОСОБА_2 .
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 19.03.2025, вбачається, що засновником СФГ «ЛІСОВИЙ СЕРГІЙ ЛЕОНІДОВИЧ» є ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.
Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.
Отже, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.
Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).
Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яким він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Достатньо обгрунтованими для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обгрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Заявник у поданій заяві про забезпечення позову просить суд накласти арешт на майно набуте за час шлюбу, висловлюючи лише припущення щодо утруднення виконання або невиконання рішення та з метою збереження існуючого становища учасників справи, при цьому ним не надано жодного доказу на підтвердження існування обставин які б свідчили про намір відповідача - ОСОБА_2 , реалізувати набуте за час шлюбу майно чи то підготовку до дій направлених на його реалізацію, відчуження.
З огляду на обгрунтування підстав для застосування забезпечення позову, враховуючи недопущення порушення інтересів як відповідача так і інших осіб, та лише припущення заявника щодо утруднення чи невиконання рішення суду в майбутньому, суд не вбачає підстав, на даній стадії, для застосування саме такого виду забезпечення позову, а тому заява задоволенню не підлягає.
Керуючись статями 149, 153, 260 ЦПК України,
У задоволенні заяви адвоката Попович Світлани Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Суддя Т.В. Кавун