Провадження №2/523/949/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Дмітрієвої В.С.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 міста Одеси, у спрощеному позовному провадженні, цивільну справу №523/21010/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною вище позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 20 квітня 2002 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 271. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони втратили почуття взаємної поваги та кохання, розірвали свої стосунки та не бажають їх поновлення. Тому, позивач просить суд шлюб розірвати.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 січня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити, розірвати шлюб укладений між сторонами. Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, у сторін різні погляди на життя, відповідачка не дає позивачу можливість спілкуватися із родичами. Сторони спільно не проживають вже протягом пів року.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні погодилась на розірвання шлюбу, пояснила що причиною того, що сторони розірвали стосунки і проживають окремо, є постійне втручання в їх сім`ю родичів зі сторони позивача, вони налаштовують позивача проти неї, та одразу були проти їх шлюбу. Наразі, між сторонами є невирішеним питання щодо поділу майна, з приводу чого вона подавала до суду зустрічну позовну заяву про поділ майна. Сторони не можуть між собою спокійно спілкуватися, домовлятися, сестра позивача постійно втручається в їх сімейне життя, фактично займає її місце, налаштовує проти неї позивача.

Заслухавши доводи та пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов слід задовольнити, з таких підстав.

Сторони уклали шлюб, зареєстрований 20 квітня 2002 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 271.

Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки, пів року спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, позивач не має наміру поновлювати сімейні відносини та заперечує проти їх продовження, відповідач погодилась на розірвання шлюбу, тому подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу є неможливим.

У судовому засіданні відповідач зазначила, що між сторонами є не вирішеними питання щодо поділу спільного сумісного майна подружжя.

З цього приводу суд зазначає, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19.02.2025 року у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя для спільного розгляду із позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовлено.

Суд роз`яснив ОСОБА_2 право звернутися з вказаним позовом до суду у загальному порядку.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із положеннями ст.18 ч.2 п.3, ст.ст.51,56 ч.3, ст.110 ч.1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу, у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце.

Суд установив, що у сторін сім`я розпалася, вони спільно не проживають протягом пів року, позивач у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову про розірвання шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу погодилася, а тому суд прийшов до висновку, що збереження шлюбу є неможливим.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 110, 111, 112 СК України, статтями 263,264,265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований 20 квітня 2002 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 271.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 02.04.2025р.

Суддя: К.О. Далеко