Справа № 481/897/24
Провадж.№ 2/481/80/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

04.03.2025 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Уманської О.В.,

за участі секретаря Кузьміної Н.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області, про визнання права власності на спадкове майно,

Установив:

28 травня 2024 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний брат позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 його матір`ю є ОСОБА_5 , батьком - ОСОБА_6 . Згідно свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_7 , матір`ю є ОСОБА_5 , ОСОБА_8 . 20.01.1989 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінено на ОСОБА_11 . ОСОБА_4 24.10.2002 року виданий державний акт Серія НОМЕР_1 , на земельну ділянку площею 9.27 га, розташовану на території Новобузької міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина : земельна ділянка з кадастровим номером :12:000:0005 , надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5.57га, розташована на території Новобузької міської ради Миколаївської області, нормативно грошова оцінка земельної ділянки 165908,62грн; земельна ділянка з кадастровим номером :10:000:0002, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.7 га, розташована на території Новобузької міської ради Миколаївської області, нормативна грошова оцінка ділянки 110208,6 грн., які належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-МК №014219,виданого 24 жовтня 2002 року Новобузькою районною державною адміністрацією Миколаївської області. На день смерті позивачка проживала разом з ОСОБА_4 . Заповіт померлий залишав на ім`я позивачки. Вищезазначене спадкове майно позивачка прийняла. З питання оформлення спадщини за заповітом, ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Гіренко М.М.. Приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Гіренко М.М. надав ОСОБА_3 інформаційний лист за №222/02-14 від 11.04.2024р. про відмову у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з тим, що відповідно до витягів з Державного земельного кадастру НВ -2024, НВ-024 від 27.02.2024 року, відсутні будь які відомості щодо зареєстрованого права спадкодавця на указані вище земельні ділянки в Державному земельному кадастрі, а також відсутні будь які відомості щодо реєстрації права власності спадкодавця в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому позивач змушена звернутися до суду із даним позовом, та уточнивши його просить суд: встановити факт того, що земельній ділянці площею 9.27га, розташованій на території Новобузької міської ради, виданій ОСОБА_4 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт серія І-МК №014219,зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 4345 від 24.10.2002р.) привласнені кадастровий номер :12:000:0005 (площа 5.57га) та кадастровий номер :10:000:0002 (площа 3.7га). .Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на: земельну ділянку з кадастровим номером :12:000:0005, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5.57 га, розташованої на території Новобузької міської ради Миколаївської області, на земельну ділянку з кадастровим номером :10:000:0002 , наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.7га, розташованої на території Новобузької міської ради Миколаївської області (державний акт Серія ІМК № 014219, на земельну ділянку площею 9.27га, розташовану на території Новобузької міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4345 від 24.10.2002р.) Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на : земельну ділянку з кадастровим номером :12:000:0005 , наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5.57га, розташованої на території Новобузької міської ради Миколаївської області, земельну ділянку з кадастровим номером :10:000:0002, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.7га, розташованої на території Новобузької міської ради Миколаївської області.

Ухвалою суду від 30.05.2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено в порядку загального позовного провадження до підготовчого засідання.

21.06.2024 року від Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України (в редакції на час видачі державного акту на право приватної власності на землю акт серія І-МК № 014219, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4345, на земельну ділянку площею 9,27 га) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки (на час отримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 20.08.2014 року у власність земельної ділянки) визнавалися документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.1992 № 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» було затверджено форми державних актів: на право колективної власності на землю; на право приватної власності на землю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № 449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» було затверджено форму державного акта на право власності на земельну ділянку.

Видавалися державні акти вказаного зразка державними органами земельних ресурсів при місцевих державних адміністраціях або органах місцевого самоврядування, підписувались головою місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, а також начальником державного органу земельних ресурсів .

Постановою Кабінету міністрів України від 2 квітня 2002 року № 449 (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Крім того, пунктом 10 статті 28-1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набуття чинності цим Законом, є дійсними.

Також згідно із пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Окремо слід зазначити, що державний акт на право приватної власності на землю видавався виключно громадянам, підписувався Головою відповідної Ради народних депутатів, а також реєструвався відповідною радою за місцем розташування земельної ділянки в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю. Дані про реєстрацію права власності на земельну ділянку не вносилися до електронної бази даних, кадастрова зйомка із зазначенням координат при його видачі в переважній більшості випадків не здійснювалась. (Методичні рекомендації щодо документів, які посвідчують речові права на земельну ділянку відповідно до законодавства, схвалені колегією Державної реєстраційної служби України 28 листопада 2012 року, протокол № 2).

Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, яка затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 4 травня 1999 року, не містить конкретного визначення, як саме повинні бути встановлені межі земельної ділянки у натурі, та які саме документи при цьому повинні бути складені.

Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ № 2201 (з 23.06.1992 по 08.01.2004), є чинними правовстановлюючими документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативноправовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України).

Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України). (абзаци перший-четвертий пункту 5 мотивувальної частини)

Рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення статей 58, 78, 79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22,243-25 Цивільного процесуального кодексу України (у справі щодо несумісності депутатського мандата) від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997.

Враховуючи вищезазначене, викладені у позовній заяві обставини та подані представником позивача документ, Новобузька міська рада заперечує проти позовних вимог.

01.07.2024 року до суду надійшла копія спадкової справи № 56/2024 від 11.04.2024 року, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За клопотаннями позивача ухвалою суду від 11.07.2024 року витребувано у відділі № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області копію технічної документації із землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), площею 9,27 га. громадянину України ОСОБА_4 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області.

Ухвалою суду від 30.07.2024 року підготовче судове засідання закрите, справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні 18.09.2024 року представник позивача ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

В судовому засіданні 18.09.2024 року представник відповідача ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог, надавши пояснення аналогічні викладеному у відзиві.

В судове засідання 04.03.2025 року представник позивача ОСОБА_1 направила заяву про розгляд справи за її відсутності. Заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити.

Представник відповідача Новобузької міської рада Баштанського району Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечила.

Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України,проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого 20.01.1989 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 уклала шлюб із ОСОБА_9 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_11 » ( а.с.92)

Факт родинних відносин на рівні брата та сестри, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтверджується фотокопією свідоцтва про народження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 серії НОМЕР_4 ( а.с.88-89) та фотокопією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 серії НОМЕР_5 (а.с.90,91).

На підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-МК № 014219, ОСОБА_4 надано у приватну власність земельну ділянку розміром 9,27 га, розташовану в межах Новобузької міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт виданий Новобузькою РДА 24.10.2002 року. Земельна ділянка складається із двох частин розміром 3,70 га та 5,57 га. ( а.с.20)

Як видно із заповіту складеного ОСОБА_4 05.08.2004 року, він на випадок своєї смерті заповів земельну ділянку, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-МК № 014219, розміром 9,27 га в с. Новосілля, Новобузької РДА, виданого 24.10.2002 року, ОСОБА_3 ( а.с.93).

ОСОБА_4 у віці 51 рік помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Утконосівка, Ізмаїльського району, Одеської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 20.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.82).

Відповідно до матеріалів спадкової справи №56/2024 заведеної 11.04.2024 року приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємицею за заповітом є його рідна сестра ОСОБА_3 , яка на момент смерті спадкодавця постійно проживала із ним на час відкриття спадщини та протягом шести місяців з моменту його смерті не заявила про відмову від спадщини. Інші спадкоємці відсутні. ( а.с.80-160).

Як встановлено із матеріалів технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області, земельній ділянці розміром 3,70 га присвоєно кадастровий номер :10:000:0002, а земельній ділянці розміром 5,57 га присвоєно кадастровий номер :12:000:0005 ( а.с.146-160).

Згідно інформації наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області за вих № 29-14-0.110-1193/2-24 від 07.03.2024 року, та фотокопії Облікової книги записів державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб, по Березнегуватській сільській раді Новобузького району Миколаївської області зареєстровано за №4345державний акт на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_6 площею 9,27 га для ведення особистого селянського господарства. Вищевказаний державний акт у відділі відсутній (а.с.14-17).

З матеріалів спадкової справи встановлено, що на вищевказану земельну ділянку свідоцтво на право на спадщину за законом нотаріусом не видавалося.

11.04.2024 року позивачу приватним нотаріусом ОСОБА_13 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадкових прав на спірні земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 3,7 га та 5,57 га, яка розташована в межах території Новобузької міської ради Миколаївської області, кадастровий номер :10:000:0002 та :12:000:0005 відповідно, що залишились після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутні відомості щодо зареєстрованого права спадкодавця на указані вище земельні ділянки в Державному земельному кадастрі, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.13).

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 Кодексу є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Згідно з п. 12 розділу X Перехідних положень ЗК до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів -відповідні органи виконавчої влади.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 вказаного кодексу, він не заявив про відмову від неї, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Разом з тим, ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 328, 392 Цивільного кодексу України, зазначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту реєстрації. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Відповідності до вимог ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Чинним земельним законодавством передбачені певні етапи набуття земельної ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, відповідно до норм безоплатної приватизації, а саме: надання дозволу на розроблення проекту землеустрою; виготовлення проекту землеустрою; погодження проекту землеустрою; внесення відомостей до Державного земельного кадастру; затвердження та передача у власність земельної ділянки; внесення відомостей про право власності в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.125 ЗК України ( в редакції 2002 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Статтею 126 цього Кодексу( в редакції чинній на час виникнення передбачених статтею 118 ЗК України) встановлено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України, а право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Отже, виникнення права власності на земельну ділянку, пов`язується з наявністю трьох різних за змістом і проявом у часі юридичних фактів: одержання державного акту на право власності на землю, державна реєстрація цього документу, встановлення меж земельної ділянки в натурі.

В подальшому в ст. 126 ЗК України були внесені відповідні зміни щодо набуття права власності на земельну ділянку, зокрема встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, аналізуючи перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 за життя набув право власності на дві земельні ділянки у відповідності до вимог чинного на той час законодавства : земельна ділянка з кадастровим номером :12:000:0005 , надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5.57га, розташована на території Новобузької міської ради Миколаївської області, та земельна ділянка з кадастровим номером :10:000:0002, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.7 га, розташована на території Новобузької міської ради Миколаївської області. Це його право було посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії І-МК № 014219, виданим 24 жовтня 2002 року Новобузькою райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованим в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 4345. Право власності ОСОБА_4 на зазначені земельні ділянки ніким не оспорено та недійсним не визнане.

Зважаючи на те, що власник земельних ділянок ОСОБА_4 помер, а в силу положень ч. 4 ст. 25 ЦК України, спадкоємиця за законом не має можливості згідно з чинним законодавством провести державну реєстрацію права власності на таке нерухоме майно, суд вважає, що спадкові права ОСОБА_3 підлягають захисту у судовому порядку.

Законом України від 02.06.2015 року № 497-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою» внесено зміни до розділу X «Перехідні положення» ЗК України та абзац другий пункту 1 цього розділу викладено в наступній чинній на даний час редакції: «Установити, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)».

Таким чином, у зв`язку з тим, що процедуру приватизації земельних ділянок спадкодавцем ОСОБА_4 розпочато, однак не завершено, за ОСОБА_3 як за єдиним спадкоємцем за заповітом слід визнати право на завершення приватизації земельних ділянок.

Керуючись ст.ст.258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд

Ухвалив :

Позов ОСОБА_3 до Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області, про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Встановити факт, що земельній ділянці площею 9.27 га , розташованій на території Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області, переданій ОСОБА_4 у приватну власність з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт серія І-МК №014219, зареєстрований за №4345 від 24.10.2002р.) присвоєні кадастровий номер :12:000:0005 (площа 5.57га) та кадастровий номер :10:000:0002 (площа 3.7га).

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :12:000:0005 , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5.57га, розташовану на території Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області;

- земельну ділянку з кадастровим номером :10:000:0002 , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.7га, розташовану на території Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області (державний акт Серія ІМК №014219 , на земельну ділянку площею 9.27га, розташовану на території Новобузької міської ради , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4345 від 24.10.2002р.)

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на :

- земельну ділянку з кадастровим номером :12:000:0005 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5.57га, розташовану на території Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області;

- земельну ділянку з кадастровим номером :10:000:0002 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.7га, розташовану на території Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: Новобузька міська рада Баштанського району Миколаївської області, , місцезнаходження: Площа Свободи, 42,м. Новий Буг, Баштанського району, Миколаївської області, індекс 55601.

Суддя