ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 березня 2025 року

м. Харків

справа № 615/1179/24

провадження № 22-ц/818/1589/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Баранова Дмитра Миколайовича на рішення Валківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2024 року, постановлене суддею Логвіновим А.О.

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 657 515,36 грн у якості відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» матеріальну шкоду у розмірі 657 515 грн 34 коп. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 9 862 грн 73 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд не визнав позивача АТ «ПУМБ» потерпілим по справі №615/1091/24, а потерпілим по цій справі був ОСОБА_2 .. Власником джерела підвищеної небезпеки є саме позивач і цей факт підтверджується матеріалами справи, а тому суд не визнав позивача потерпілим і без постановлення обвинувального вироку залишив цивільний позов АТ «ПУМБ» у кримінальному провадженні без розгляду, зазначивши в своєї ухвалі, що «вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства». Вважає, що позивач АТ «ПУМБ» має статус юридичної особи і за таких підстав не є суб`єктом спірних матеріальних правовідносин, передбачених ст.1177 ЦК України. Вважає, що у позові слід відмовити, оскільки АТ «ПУМБ» є неналежним позивачем. Крім того, на працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику. Дорожньо-транспортна пригода сталася з необережності відповідача це встановлено при розгляді справи №615/1091/24, тому не підлягає доказуванню на підставі ст.82 ЦПК України, а тому у відповідача, як у працівника, настає обмежена матеріальна відповідальність. Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до визначення надмірної суми стягнення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 11 лютого 2024 року, в результаті якої був пошкоджений належний позивачу транспортний засіб Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася з вини ОСОБА_1 , який на момент дорожньо-транспортної пригоди, виконував трудові обов`язки інкасатора - водія, а тому у даному випадку ОСОБА_1 несе матеріальну відповідальність на підставі п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, оскільки така шкода заподіяна його діями, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Відшкодуванню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням страхового відшкодування, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, що становить 657 515,34 грн (1 365 221,37 - 571 106,03 = 794 115,34 - 145 000,00 = 649 115,34 + 8 400,00 (послуги евакуатора).

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником транспортного засобу вантажного спеціалізованого фургону малотонажного оперативного-в переобладнаного в інкасаційний з панцеровим захистом ПЗСА-3 марки: Mersedes-Benz, моделі: Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є Акціонерне товариство «ПУМБ» (а.с. 9).

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» укладено договір № 20136115 добровільного страхування наземного транспорту (а.с. 11-16).

Згідно п. IV договору, відомості про застраховані транспортні засоби наведена у додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до п. ХІІ договору, загальна страхова сума за цим договором встановлена в розмірі 2 100 000,00 грн, ліміт відповідальності щодо кожного застрахованого транспортного засобу становить 150 000,00 грн.

Згідно додатку до договору страхування № 20136115, в описі транспортних засобів щодо яких укладено договір страхування зазначено в тому числі автомобіль Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ліміт відповідальності щодо даного транспортного засобу становить 150 000,00 грн та 5 000,00 грн сума франшизи (а.с. 15).

Відповідно до наказу № 428 ОС від 15 лютого 2022 року, ОСОБА_1 прийнято з 16 лютого 2022 року з випробувальним терміном на 1 місяць на посаду інкасатора-водія автотранспортних засобів відділу інкасації, оброблення та зберігання цінностей в м. Харків Департаменту інкасації та грошового обігу (а.с. 10 зворот).

Згідно посадової інструкції інкасатора-водія автотранспортних засобів Відділу інкасації та перевезення цінностей Відділення РКЦ ПУМБ в м. Харків Департаменту інкасації та грошового обігу АТ «ПУМБ», з якою ОСОБА_1 ознайомлений під підпис 01 лютого 2024 року, інкасатор-водій відповідає за шкоду заподіяну внаслідок втрати, псування (пошкодження), знищення, недостачі та ін. довіреного майна у порядку, передбаченому Колективним договором, внутрішніми нормативними документами банку, законодавством України та договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (п. 5.2.6) (а.с. 180 зворот-183).

Відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного 16 лютого 2022 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 , працівник, що займає посаду інкасатора-водія відділу інкасації, оброблення та зберігання цінностей м. Харків Департаменту інкасації та грошового обігу АТ «ПУМБ» має обов`язки, пов`язані із зберіганням. Перерахуванням, інкасацією коштів та перевезення валютних та інших цінностей, відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України, що регулюють відносини в сфері організації інкасації коштів та перевезення цінностей, отриманих за внутрішніми нормативними документами банку, що визначають порядок здійснення інкасації коштів і перевезення цінностей в АТ «ПУМБ», приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості чи за незбереження довірених йому адміністрацією цінностей для виконання зазначених обов`язків майна адміністрації, яке складається з транспортних засобів (прийнятих за актом прийому-передачі), спецпристроїв для зберігання цінностей, мобільних телефонів, бронежилетів, форменого одягу та іншого наданого майна, або контрагентами адміністрації, згідно укладених договорів інкасації та/або перевезення цінностей (а.с. 180-183).

Згідно акту прийому-передачі оперативного автомобіля, 10 лютого 2024 року інкасатор-водій автотранспортних засобів ВІПЦ відділення РКЦ ПУМБ в м. Харків ОСОБА_1 прийняв технічно справний оперативний автомобіль Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується його підписом (а.с. 186).

Відповідно до акту прийому-передачі оперативного автомобіля, 11 лютого 2024 року інкасатор-водій автотранспортних засобів ВІПЦ відділення РКЦ ПУМБ в м. Харків ОСОБА_1 передав технічно несправний автомобіль Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оперативний автомобіль після ДТП від 11.02.2024 (а.с. 187).

22 лютого 2024 року ОСОБА_1 , інкасатора-водія автотранспортних засобів відділу інкасації та перевезення цінностей Відділення РКЦ ПУМБ в м. Харків Департаменту інкасації та грошового обігу, звільнено 23 лютого 2024 року згідно ст. 38 КЗпП за власним бажанням (а.с. 17 зворот).

Відповідно до наряду на роботу працівників ВІПЦ відділення РКЦ ПУМБ в м. Харків ДІГО на 11 лютого 2024 року, в тому числі інкасатор-водій ОСОБА_1 здійснював міжбанківське перевезення та відрядження в м. Київ на транспортному засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 (а.с. 17).

11 лютого 2024 року приблизно о 09 год 00 хв, більш точного часу не встановлено, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі «Київ - Харків - Довжанський», у напрямку м. Полтава по правій крайній полосі руху, наближаючись до перехрестя с. Ясеневе Богодухівського району Харківської області, яке знаходиться на 415 км + 500 м даної автомобільної дороги, не вибравши в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням автомобіля, що призвело до заносу автомобіля, втративши контроль над його керуванням, здійснив з?їзд та перекидання автомобіля в правий кювет. Внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/30-Важ/24 від 03.04.2023, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому середньої тритини правої плечевої кістки, які за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я (п.п. 2.2.1. «а», «б», «в», 2.2.2. «Правил судово- медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6).

Таким чином вище вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, де вказано: 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 06 червня 2024 року по справі № 615/1091/24 (провадження № 1-кп/615/91/24) задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України (а.с. 18-20).

На підставі статті 46 КК України ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 12.02.2024, за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито.

Цивільний позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишено без розгляду.

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 2017/2018 від 20.03.2024 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації, технічна можливість уникнути виїзд за межі проїзної частини та перекидання, для водія автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, ОСОБА_1 , визначалась шляхом виконання ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України і знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної події, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 66-69).

Згідно наданої копії висновку експерта № 1891 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження № 0000054, складеного 22 травня 2024 року (а.с. 67-90), ринкова вартість транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до настання ДТП становить 1 365 221,37 грн.

Вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 1 365 221,37 грн.

Ринкова вартість транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після настання ДТП становить 571 106,03 грн.

Згідно платіжної інструкції № 20588 від 04 квітня 2024 року, ПрАТ «СК «ВУСО» перераховано на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» страхове відшкодування у розмірі 145 000,00 грн (а.с. 21).

Звертаючись до суду із позовом, АТ «ПУМБ» просило стягнути з відповідача матеріальну шкоду спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу який належить позивачу.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (стаття 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З експертного дослідження убачається, що ринкова вартість транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до настання ДТП становить 1 365 221,37 грн. Вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 1 365 221,37 грн. Ринкова вартість транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після настання ДТП становить 571 106,03 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО».

Згідно платіжної інструкції № 20588 від 04 квітня 2024 року, ПрАТ «СК «ВУСО» перераховано на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» страхове відшкодування у розмірі 145 000,00 грн, утримано 5000,00 франшизи (а.с. 21).

Також матеріали справи містять копію платіжної інструкції № 000361959/0, від 13 лютого 2024 року, відповідно до якою АТ «ПУМБ» перерахувало ФОП ОСОБА_3 8 400,00 грн, у якості оплати послуги евакуатора (а.с. 22).

Наявні у справі докази підтверджують вину відповідача у спричиненні ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року, №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Пунктом 15 вказаної постанови передбачено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право власника пошкодженого транспортного засобу на відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином судом обґрунтовано здійснено розрахунок розміру матеріальної шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 657 515,34 грн ( вартість транспортного засобу 1 365 221,37 - ринкова вартість транспортного засобу 571 106,03 = 794 115,34 - розмір страхового відшкодування 145 000,00 = 649 115,34 + 8 400,00 (послуги евакуатора) = 657 515,34 грн.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст.77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст.79ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.80ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1,6 ст.81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказів на спростування визначеного судом розміру матеріальної шкоди відповідачем не надано. Підстав для зменшення розміру матеріального збитку не має.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у позивача не виникло право на відшкодування матеріальної шкоди, оскільки позивача не визнано потерпілою особою, судова колегія зазначає наступне.

Згідно ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей та шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

З ст. 136 КЗпП України покриття шкоди провадиться шляхом подання роботодавцем позову до місцевого загального суду.

Вина ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 11 лютого 2024 року, встановлена матеріалами справи, та висновком експерта № 2017/2018 за результатами проведення судової авто технічної експертизи від 20 березня 2024 року.

Дії ОСОБА_1 носять ознаки діяння, переслідуваного у кримінальному порядку.

ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а не через реабілітуючи обставини.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 599/593/18, де зазначено, що реабілітуючи підстави закриття кримінального провадження мають місце у випадку, коли особа не вчинила протиправного діяння, передбаченого кримінальним законом, i, як результат, має право на реабілітацію. До реабілітуючих підстав належать ті, які свідчать про повну невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінується, і тягнуть за собою зняття підозри, відновлення доброго імені, гідності та репутації. Якщо судом буде встановлено наявність у діях особи складу кримінального правопорушення, то підстави для її реабілітації відсутні.

16 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний Банк» укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. За умовами договору працівник, що займає посаду інкасатора-водія відділу інкасації, оброблення та зберігання цінностей м. Харків Департаменту інкасації та грошового обігу АТ «ПУМБ» має обов?язки, пов?язані із зберіганням. перерахуванням, інкасацією коштів та перевезенням валютних та інших цінностей (надалі за текстом Договору - «Цінності»), відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та регулюють відносини в сфері організації інкасації коштів та перевезення цінностей, отриманих внутрішніми нормативними документами Банку, що визначають порядок здійснення інкасації коштів і перевезення цінностей в АТ «ПУМБ», приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості чи за незбереження довірених йому Адміністрацією цінностей для виконання зазначених обов`язків майна Адміністрації, яке складається з транспортних засобів (прийнятих за Актом прийому-передачі спецпристріїв для зберігання цінностей, мобільних телефонів, бронежилетів, форменого одягу та іншого наданого майна (надалі за текстом Договору - «Майно Адміністрації»), або контрагентами Адміністранії.

У даному випадку з вини саме відповідача, як працівника, заподіяно шкоди Акціонерну товариству «Перший Український міжнародний банк».

Оскільки на час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з позивачем та під час ДТП виконував трудові обов`язки, він несе повну матеріальну відповідальність за шкоду спричинену АТ «ПУМБ».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди даватиобґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Баранова Дмитра Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина

Повний текст судового рішення складено 31.03.2025