Справа № 727/495/25
Провадження № 2/727/566/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого-судді: Яреми Л.В.,

при секретарі: Даскалюк Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

учасники справи:

представник позивачки адвокат Мельник О.І.

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною вище позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 (колишнє прізвище ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 , згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 березня 2014 року, справа №727/709/14-ц розірвали шлюб. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 і знаходиться на повному її утриманні, так як батько дитини участі в її утриманні не приймає. Позивачка із відповідачем не досягли згоди, щодо розміру аліментів, які останній має сплачувати на утримання дитини.

Вказує, що дитині у всякому разі повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Даний рівень позивачка самостійно забезпечити не може.

Зауважує, що ОСОБА_2 є батьком дитини, він є працездатним, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї/осіб на утриманні немає, а також те, що він зобов`язаний надавати допомогу на утримання доньки та має змогу це робити. Аліменти необхідні, щоб забезпечити матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дитиною комунальних послуг, лікування нескладних захворювань.

З урахуванням зазначених обставин, принципів розумності, справедливості та виваженості, просила стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно аліменти у твердій сумі 4000,00 (чотири тисячі) грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини починаючи з дати подання позову до суду і до повноліття дитини.

Ухвалою суду від 22 січня 2025 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її до судового розгляду.

20 січня 2025 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що наведені доводи в позовній заяві є безпідставними, а сама позовна заява не обгрунтованою. Твердежння, щодо того що ОСОБА_2 є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї/осіб на утриманні немає є хибним та не відповідає дійсності. У відповідача відсутнє право власності, володіння та/або користування на майно та майнові права, у тому числі рухоме та нерухоме майно, грошові кошти. Згідно Витягу з державного реєстру речових прав останньому на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка (пай) площею 1.6814, з кадастровим номером :02:018:0051. Окрім того зазначає, постійного заробітку немає, що в нього батьки пенсійного віку, а мати перенесла операцію та має проблеми із опорно-руховим апаратом. Єдиний його заробіток це державна соціальна допомога на догляд за собою, яка проживає разом з особою з інвалідністю ІІ групи, внаслідок психічного розладу, який за висновком ЛКК медичного закладу потребує постійного стороннього догляду в розмірі 2 920 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою № 192 від 17.01.2025р. департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради. З цієї суми 2 920 грн. він вже відраховує аліменти в розмір 1 598 грн. за виконавчим провадженням. Просить позовну заяву задовольнити частково та стягувати з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у твердій грошовій сумі 1 600 грн., починаючи з 13.01.2025 року і до повноліття дитини.

28 січня 2025 року представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Мельник О.І. було подано відповідь на відзив, в якому остання зазначила, що не погоджується із викладеними обставинами у відзиві, наголошує, що розмір аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини був розрахований в першу чергу з метою забезпечити дитині належний та достатній рівень життя, що є обов`язком обох батьків. Тому посилання відповідача у відзиві на те, що в нього є на утриманні ще одна неповнолітня дитина, не може бути підставою для сплати аліментів на утримання іншої дитини у меншому розмірі. Що стосується позиції відповідача щодо знаходження у нього на утриманні інших осіб, наголошує, що у першу чергу він зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину. І те, що він згідно рішення суду призначений опікуном, невідомої особи (не родича) і вказує, що єдиний його заробіток це державна соціальна допомога по догляду за особою з інвалідністю, на думку позивачки, не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати дитину. Щодо вказівки відповідача, що в нього є батьки пенсійного віку, то не можна вважати це фактом того, що він самостійно їх утримує, адже його батьки отримують щомісячно у встановленому державою розмірі пенсію і він може надавати їм допомогу тільки тоді, коли він фінансово спроможний її надавати, а саме після в першу чергу виконання обов`язку по утриманню дитини. Позивачка вважає, що всі ці обставини, як підстави для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на які посилається відповідач, не є належними доказами та не заважають йому працювати, та знаходити інші варіанти заробітку для того, щоб забезпечувати свою дитину. І саме такі посилання тільки доводять безвідповідальність батька дитини і ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, які покладені на нього з дня народження дитини. За орієнтовними підрахунками позивачки, у місяць вона витрачає на утримання дитини 8 000,00 грн. Також з урахуванням віку дитини, для неї вкрай необхідні сезоні речі, повсякденний одяг, що з урахуванням мінімальних цін на даний момент коштує не менше 3000,00 гривень, також слід зауважити, що у дитини є певні проблеми зі здоров`ям і вона проходить систематично обстеження і їй потрібне лікування, Позивачка витрачає орієнтовно 2000 гривень на обстеження і ще додатково на ліки, які на даний час коштують не дешево і також потрібно урахувати, що продукти харчування дуже подорожчали, а дитина кожного дня має харчуватися. Також зазначає, що позивачка має проблеми зі здоров`ям, а саме тільки за останній рік перенесла два оперативних втручання, наслідки яких до цього часу даються взнаки. Позивачка також має матір пенсійного віку, яка проживає разом із нею і теж немає постійного доходу, але тим паче позивачка, як мати дитини, робить все для того, щоб забезпечити дитину всім необхідним. Виходячи з рівності обов`язків батьків, щодо утримання дітей є всі підстави оцінювати розмір аліментів на утримання дитини в розмірі по 4 000,00 грн. гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття з кожного з батьків.

Представник позивача адвокат Мельник О.І. в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, зазначив по свій відзив підтримує в повному обсязі та просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у твердій грошовій сумі 1 600 грн. починаючи з 13.01.2025 року і до повноліття дитини.

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і під час шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Відповідач ОСОБА_2 записаний як батько, а позивачка ОСОБА_5 - як мати в свідоцтві про народження.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 березня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 , 1978 року народження та ОСОБА_5 , 1985 року народження, зареєстрований у відділ РАЦСу Чернівецького МУЮ 12 листопада 2010 року, актовий запис за № 2013 (а.с. 8).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як було встановлено судом малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із позивачкою, що відповідач не заперечує.

На підставі наведеного суд вважає, що позивачка має право на стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки донька проживає разом із нею, а тому, з урахуванням заявлених позовних вимог, аліменти повинні бути визначені у твердій грошовій сумі.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Суд зазначає, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав встановлено, що в ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві спільної часткової власності перебуває земельна ділянка з кадастровим номером :02:018:0051, площею 1.6814 га (а.с. 23).

Відповідно до довідки № 199 від 17 січня 2025 року встановлено, що ОСОБА_2 отримує допомогу на догляд за 1 інвалідом І чи ІІ групи, та станом на липень 2024 року по грудень 2024 року отримав 17 520 грн. 00 коп. (а.с. 24).

В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік", прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 2563 гривні, від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Одночасно частиною другою статті 182 СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1598 гривень. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів.

Отже, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.

У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації права дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дітей.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Визначаючи розмір коштів, що стягуються як аліменти, суд повинен прагнути не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Розмір стягуваних аліментів повинен служити задоволенню актуальних життєвих потреб, відповідати життєвому стандарту в місці проживання, а не призводити до збагачення та бути джерелом інших нецільових витрат.

Відповідач є працездатним та відповідно до ст.180 СК України зобов`язаний утримувати свою дитину. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів.

Також відповідач сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

При ухваленні рішення про стягнення аліментів, суд керується інтересами дитини, яка враховуючи вищенаведені норми має право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Оскільки спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, так як відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий із ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення їх дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі 3600 гривень, щомісячно, починаючи з 13 січня 2025 року, до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до вимог закону.

При цьому, доказів того, що у відповідача немає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі відповідачем не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. ст.ст.10-13, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Рідківці, Новоселицького району Чернівецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 3600 гривень, щомісячно, починаючи з 13 січня 2025 року, до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до вимог закону.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с.Рідківці, Новоселицького району Чернівецької області РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: місце проживання за адресою: АДРЕСА_2

Повний текст рішення складено 21 лютого 2025 року.

Суддя Ярема Л.В.