Справа № 490/8439/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

28 березня 2025 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А., за участі секретаря судового засідання Вознюк Д.І., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи ОСОБА_1 ,-

встановив

05.03.2025 року державний виконавець Лемещенко А.П. звернувся до суду з вказаним поданням, в якому просив суд надати дозвіл державному виконавцю на примусове проникнення до житла боржника за адресою: проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування подання зазначає, що на виконанні у головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лемещенко Анастасії Павлівни (далі головний державний виконавець Лемещенко А.П.) зведене виконавче провадження АСВП № 76090687 до складу якого входять: Виконавче провадження АСВП № 75606476 з примусового виконання виконавчого листа № 490/8439/20 виданого 13.05.2024 Центральним районним судом м. Миколаєва про: стягнення з боржника на користь ОСОБА_2 109479,00 грн. грошової компенсації за перевищення ідеальної частки у праві спільної часткової власності та вартості частини інженерного устаткування та судового збору у сумі 840,80 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Відділу Наумовою Ганною Геннадіївною (далі головним державним виконавцем Наумовою Г.Г.) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.07.2024, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження 24.07.2024 за вих. № 87124. Пунктом 2 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження боржника зобов`язано боржника, протягом 5 робочих днів, подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_3 , винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 300,00 грн. від 24.07.2024, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження 24.07.2024 за вих. № 87126.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Наумовою Г.Г., винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 11031,98 грн. від 24.07.2024, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження 24.07.2024 за вих. № 87127.

Відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Наумовою Г.Г. 24.07.2024 винесено постанову про арешт коштів боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 121651,78 грн. Вказаною постановою зазначено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/ електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Копію зазначеної постанови направлено банкам - учасникам обміну для виконання.

Виконавче провадження АСВП № 76090687 з примусового виконання виконавчого листа № 490/8439/20 виданого 13.05.2024 Центральним районним судом м. Миколаєва про: стягнення з боржника на користь ОСОБА_2 компенсацію витрат на проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у розмірі в розмірі 5000 грн.

Відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_4 , винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 300,00 грн. від 24.07.2024, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження 24.07.2024 за вих. № 87065. Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Лемещенко А.П., винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 500,00 грн. від 24.07.2024, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження 24.07.2024 за вих. № 87066 .

19.09.2024 головним державним виконавцем Лемещенко А.П. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

При примусовому виконанні виконавчого провадження головним державним виконавцем Лемещенко А.П. було здійснено перевірка майнового стану боржника, шляхом направлення запитів щодо виявлення рахунків боржника, виявлення нерухомого та рухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, державним виконавцем Відділу направлялись запити до органів Пенсійного фонду України про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про їх останнє місце роботи, до Державної податкової служби України про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців, а також рахунки, відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є самозайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником фізичною особою підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця та до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Крім цього, головним державним виконавцем Лемещенко А.П. з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення відповідно до положень пункту 21 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та у порядку, визначеному главою 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 № 267, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 03.08.2006 за № 935/12809 та/або розділом ІІІ Правил зберігання, захисту, використання та розкриття таємниці надавача платіжних послуг, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14.07.2022 № 147 на банківські установи направлено запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 396067546 від 23.09.2024 за боржником не зареєстровано нерухомого майна.

Згідно інформації АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсал Банк» станом на 13.09.2024 залишок коштів на арештованих рахунках боржника є до 50 грн.

Головним державним виконавцем Лемещенко А.П. неодноразово направлялись платіжні інструкції на примусове списання коштів з арештованих рахунків боржника, проте кошти списані не були.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України встановлено, що боржник отримує пенсію та заробітну плату у ВЧ НОМЕР_1 .

Згідно відповіді ДМС боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Станом на 04.03.2025 року боржником не подано декларацію про доходи та майно, що відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» був зобов`язаний зробити.

Згідно акту державного виконавця від 18.10.2024 року встановлено, що виходом державного виконавця за адресою з метою перевірки майнового стану боржника встановлено, що боржник був відсутній, двері квартири ніхто не відчинив, перевірити майновий стан виявилося неможливо.

Головним державним виконавцем Лемещенко А.П. неодноразово на адресу боржника направлялись виклики державного виконавця та вимоги державного виконавця про явку до відділу з метою надання письмових пояснень. Боржником ці вимоги було проігноровано, пояснення не надано.

Таким чином, з метою вжиття заходів для повного фактичного виконання зведеного виконавчого провадження № 76090687 існує необхідність в примусовому проникненні до житла боржника за адресою: проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 ..

Відповідно до положень ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Державний виконавець в судове засідання не з`явивися, повідомлявся судом належним чином через Електронний кабінет.

Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Так, наданими державним виконавцем документами підтверджується, що у зведеному виконавочму провадженні було проведено низку виконавчих дій та встановлено, що боржник отримує пенсію та заробітну плату у ВЧ НОМЕР_1 .

Проте державним витконавцем не вчинено виконавчих дій щодо вернення стягнення на доходи(заробітну плату) боржника.

Згідно акту державного виконавця від 18.10.2024 встановлено, що виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану боржника встановлено, що боржник був відсутній, в будинку проживає мати боржника, яка пояснила, що ОСОБА_1 з вересня мобілізований до лав ЗСУ. Майна боржника за вказаною адресою не виявлено.

Згідно відповіді на запит суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період до ВЧ НОМЕР_2 .

Згідно з положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до частини першої статті 17Закону України« Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Як зазначено у статті 30 Конституції України, статті 311ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Подібний висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного у складі Верховного Суду від 01 листопада 2019 року у справі № К/9901/735/17 та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/41727/19-ц (провадження № 61-19942св19).

Питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця (частина перша статті 439 ЦПК України).

Таким чином вирішення питання про примусове проникнення до житла віднесено до компетенції суду.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване.

Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Матеріали подання містять докази, які підтверджують, що боржнику направлено вимогу про необхідність надання доступу до приміщення, в якому він зареєстрвоаний , проте на той час він був вже призваний на військову службу - отже не міг ні отримати їх, ні виконати з незалежних від нього обставин.

Крім того, як вбачається з Акту державного виконавця, останнім вже було втсановлено про відсутність майна боржника за місцем його реєстрації.

Також державним викнавцем жодним чином не обгрутовано, чрму нею не вжито заходів щодо звернення стягнення на частку заробітної плати болржника, адже встанволено установу ( відповідну Військову частину) , в якій боржник отримує дохід.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що боржник перешкоджає вільному доступу державного виконавця до свого житла чи умисно ухиляється від виконання рішення суду, оскільки останній призваний за мобілізацією до лав ЗСУ.

Крім цього, вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини вчинення перешкод у проведенні виконавчих дій. Виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.

Однак,державним виконавцему данійсправі доподання ненадано жодного доказу того,що боржник отримав хоча б один виклик до державного виконавця з жовтня 2024 року чи відмовився від його отримання,тобто недоведено існування підстав для подальшого обмеження прав боржника у спосіб забезпечення примусового проникнення державного виконавця до житла.

З урахуванням того, що державний виконавець не надав суду належних доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та перешкоджання ним у здійсненні виконавчих дій, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), оскільки у цьому конкретному випадку такий виключний засіб забезпечення примусового виконання судового рішення не є виправданим.

Керуючись ст.ст. 439 ЦПК України, суд

ухвалив

В задоволенні подання Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи ОСОБА_1 -відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому копія ухвали суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної копії ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Гуденко