Справа № 456/2108/24
Провадження № 2/456/112/2025
РІШЕННЯ

іменем України

17 березня 2025 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Яніцькій М.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Мартинюка О.М.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача Мундяка М.М.

представника третьої особи Стасюк Р.І.

педагога Василюк М.В.

психолога ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування Боремельської сільської ради Дубенського району Рівненської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача). Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 батьківських прав щодо сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову покликається на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_3 , без реєстрації шлюбу. З червня 2015 року відповідач, у зв`язку з роботою, тимчасово проживав у м. Києві, однак їх фактичні шлюбні відносини продовжувалися. На початку 2017 року вона завагітніла від відповідача та ІНФОРМАЦІЯ_3 народила сина ОСОБА_6 . Запис про батька дитини проведено за її заявою, оскільки відповідач відмовився написати відповідну заяву. Факт батьківства відповідачем не оспорювався, адже у 2017 році вони продовжували спільно проживати, їздили разом на відпочинок в Буковель, а влітку 2017 року їздили на море. Відповідач після народження дитини приходив в пологовий будинок, був присутнім на хрестинах дитини, надавав невелику фінансову допомогу після народження дитини, однак подавати заяву про своє батьківство відмовився, аргументуючи це тим, що забув паспорт громадянина України. В подальшому, після припинення фактичних шлюбних відносин, відповідач перестав цікавитися життям сина та його матеріально утримувати, одружився з іншою жінкою, з якою на даний час проживає та має неповнолітню дитину. Заочним рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2021 року у справі № 2/558/6/21 задоволено її позовну заяву до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів. Фактично з моменту народження сина відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина ОСОБА_7 , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створилися умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. У зв`язку з цим, вона звернулася до органу опіки та піклування Боремельської сільської ради з проханням позбавити відповідача батьківських прав, рішенням якого затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітнього ОСОБА_6 . Відповідач з лютого 2024 року не сплачує аліменти, визначені рішенням суду, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться життям останньої, не бере участі у додаткових витратах, які постійно виникають. Їй важко самостійно утримувати сина, оскільки потреби дитини постійно зростають, збільшились витрати на харчування та забезпечення речами першої необхідності, а вона наразі перебуває в післяродовій відпустці. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в неї народився син, однак відповідач відмовився бути записаним батьком дитини. Відповідач стверджував, що це не його дитина, тому вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства. Було призначено експертизу ДНК, однак відповідач не з`явився в експертну установу. Заочним рішення задоволено її позовну заяву до ОСОБА_3 про визнання батьківства. Згодом вона дізналася, що у відповідача нова сім`я, в нього народилася донька. Відповідач перестав відвідувати сина, востаннє приїжджав в травні 2022 року. Протягом трьох років відповідач не вітав сина з днем народження, не бажає познайомити його зі своїми дітьми. ОСОБА_7 це третя неповнолітня дитина відповідача, яка дає йому право на відстрочку від військової служби. В неї є чоловік, з яким в них є спільна дитина, син ОСОБА_7 вважає його своїм батьком. Відповідач не виявляє бажання спілкуватися з сином, на перший дзвоник до школи сина водив її теперішній чоловік. До лютого 2024 року відповідач сплачував аліменти із затримками, останніх два місяці не сплачує. Вона просить задоволити позов та позбавити відповідача батьківських прав.

Представник позивача - адвокат Мартинюк О.М. в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідач знав про розгляд в суді справи про визнання його батьківства і стягнення аліментів, рішення суду не оскаржував, тобто він знав про свій обов`язок утримувати свою дитину, однак цього не робив. Якби відповідач вважав себе батьком, то проявляв би турботу до дитини, однак цього не робить. Просить позов задоволити.

Позиція відповідача. Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що орган опіки та піклування Боремельської сільської ради не повідомляв його про проведення засідання щодо розгляду питання про позбавлення його батьківських прав. Він сплачує аліменти на утримання сина. На даний час він не має відстрочки від призову, тому немає можливості навідувати сина, однак бажає цікавитись життям сина та брати участь у його виханні після закінчення воєнного стану. Він сплачує аліменти, а за додатковою допомогою позивачка до нього не зверталася. Із сином він востаннє спілкувався в 2021 році, а коли телефонував, то позивачка говорила, що не хоче, щоб він спілкувався із сином. В 2023 році він телефонував на день народження сина, однак позивачка не захотіла, щоб він спілкувався із ОСОБА_7 , а особистого його номера в нього немає. Просить в задоволені позову відмовити.

Представник відповідача - адвокат Мундяк М.М. в судовому засіданні повідомив, що заперечує позов, відповідач любить сина та хоче брати участь у його вихованні. Син проживає на території іншої області, через воєнний стан відповідач не може відвідувати сина. Відстрочку він призову відповідач не може отримати, так як не вказаний батьком у свідоцтві про народження.

Позиція третьої особи: представник органу опіки та піклування Боремельської сільської ради Дубенського району Рівненської області Стасюк Р.І. в судовому засіданні повідомила, що рішення органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав відповідача носить рекомендаційний характер. У вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав відповідача покладається на розсуд суду. Комісія при винесенні рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача керувалася доказами, наданим позивачем. Відповідач на засідання комісії не прибув, підстав для повторного виклику не було.

Позиція свідків.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомила, що проживає з дочкою ОСОБА_10 за однією адресою. З онуком в неї дуже близькі відносини, вона допомагає доньці у вихованні сина. Онук ніколи при ній відповідача не згадував. Вона пригадує, що відповідач телефонував, хотів привітати сина з днем народженням, однак ОСОБА_7 не захотів з ним розмовляти. Коли ОСОБА_7 виповнився 1 рік, відповідач приїжджав до нього на день народження. Онук називає батьком ОСОБА_7 - теперішнього чоловіка дочки. Донька ніколи не забороняли відповідачу спілкуватися з сином.

Неповнолітній ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що проживає разом з мамою, татом, сестрою ОСОБА_12 та бабусею ОСОБА_13 . Відповідач ОСОБА_3 це його рідний батько, якого він хотів би побачити та чекає в гості. Він не знав, що в нього ще є брат і сестра, батько не пропонував з ними познайомитися. Для нього батьком є ОСОБА_7 - мамин чоловік, але він хотів би, щоб тато ОСОБА_14 до нього також приїжджав, хоче ходити з ним гуляти.

ОСОБА_15 , яка є класним керівником неповнолітнього ОСОБА_6 , в судовому засіданні пояснила, що дитину в перший клас привела мама із своїм чоловіком ОСОБА_7 . Вона ніколи про рідного батька від дитини не чула. Тато ОСОБА_7 часто приводить дитину до школи та забирає зі школи.

ОСОБА_5 яка є психологом, в судовому засіданні повідомила, що дитина позитивна, легко йде на контакт, про відповідача вона ніколи нічого не чула від дитини. Батьком дитина вважає теперішнього чоловіка позивачки - ОСОБА_7 .

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 22.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.10.2024, ухвалено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.11.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення учасників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Відповідно до копії паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , такий видано на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.5/.

З витягу з реєстру територіальної громади Боремельської територіальної громади за №2024/ від 04.03.2024 вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.6/.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 06.09.2022 вбачається, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 зареєстрували шлюб 06.09.2022, актовий запис №47, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюб « ОСОБА_16 » /а.с.7/.

З довідки про реєстрацію місця проживання виконавчого комітету Боремельської сільської ради Демидівського району Рівненської області вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.8/.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 04.10.2017 вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_19 , мати ОСОБА_17 , актовий запис № 2493 /а.с.9/.

З копії рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 06.09.2021 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Угільня Стрийського району Львівської області визнано батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.11-15/.

З характеристики Боремельського ліцею вбачається, що ОСОБА_20 навчається в 1 класі, зарекомендував себе як старанний, працелюбний учень. Вихованням дитини займається мама. Вона відповідально ставиться до виховання та навчання сина. Створені відмінні умови для навчання і розвитку дитини. Мама підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Батько хлопчика у вихованні та навчанні дитини участі не бере /а.с.16/.

Відповідно до рішення №3 від 25.01.2024 виконавчого комітету Боремельської сільської ради Дубенського району Рівненської області, затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Угільня Стрийського району Львівської області по відношенню до малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя с. Боремель, Дубенського району Рівненської області /а.с.17/.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, керуючись статтями 8,11,12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 164, 166,180 Сімейного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_6 /а.с.18/.

З висновку практичного психолога Боремельського ліцею Дубенького району Рівненської області ОСОБА_5 вбачається, що після проведення психологічних консультацій, спостереження за поведінкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сформовано наступні висновки: мова добре розвинена, словниковий запас відповідає високій віковій нормі, відсутні дефекти вимови, використовує поширені речення. Рівень комунікативної ініціативи високий. Емоційні реакції адекватні, мотивація пізнавальна. Потреби дитини зосередженні на емоційному благополуччі сім`ї. Розвинена мотиваційна сфера. Психоемоційний стан хлопчика позитивний. Соціальна ситуація розвитку: успішні соціальні відносини хлопчика з однолітками та вчителем початкових класів. У дитини багато друзів, які важливі для нього і викликають позитивні емоції. Ставлення до вчителя також позитивне. У відносинах з мамою та чоловіком мами ( ОСОБА_21 ) відчуваються довірливі відносини, любить свою сестричку ОСОБА_12 . Хлопчик почувається безпечно у сімейному середовищі. Своїм татом вважає ОСОБА_23 , який є для хлопчика авторитетом. ОСОБА_7 виявляє емоційну прихильність, відкритість у спілкуванні, повагу, захоплення до свого тата ОСОБА_23 . На запитання про тата ОСОБА_23 реагує охоче. У стосунках із татом ОСОБА_24 помітно, що дитина відчуває емоційну підтримку /а.с.85/.

З розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_6 від 23.05.2024 вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 , станом 23.05.2024, становить 137,00 грн. /а.с. 86-87/.

Із заяви ОСОБА_10 вбачається, що остання звернулася до органу опіки та піклування Боремельської сільської ради Дубенського району Рівненської області із заявою про розгляд на комісії з питань захисту прав дитини питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_6 /а.с.95/.

З листа Служби у справах дітей Боремельської сільської ради Дубенського району Рівненської області від 29.12.2023 №108/01-17/23 вбачається, що ОСОБА_3 було повідомлено, що 04.01.2024 відбуде засідання комісії з питань захисту прав дитини по питанню про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.96/.

З розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_6 від 12.11.2024 вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 , станом 12.11.2024 відсутня /а.с. 101-102/.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Положеннями статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).

Таким чином, принцип найкращих інтересів дитини, який є одним із фундаментальних принципів, закріплених у міжнародних актах та національному законодавстві України, означає пріоритетне врахування батьками, законними представниками дитини, органами влади, судом та іншими особами інтересів дитини під час вчинення дій або прийняття ними рішень, які спрямовані на задоволення будь-яких індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я та особливостей розвитку.

Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, § 57, § 58).

У національному законодавстві підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Дана правова позиція узгоджується постановою Верховного суду від 23.01.2020 у справі № 755/3644/19.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

В судовому засіданні встановлено у позивача під час перебування у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, без реєстрації шлюбу, народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 06.09.2021, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Угільня Стрийського району Львівської області визнано батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За твердженням позивача, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймає жодної участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям та здоров`ям, матеріальну допомогу сину не надає, аліменти сплачує із затримкою.

Суд вважає, що факт оспорювання батьківства в суді, не відвідування сина за його місцем проживання з матір`ю, недостатній розмір аліментів, на чому наголошує позивач, не можуть вказувати на необхідність позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в судовому засіданні повідомив, що бажає спілкуватися з рідним батьком.

Також, суд вважає безпідставним посилання органу опіки та піклування у висновку про те, що позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним, оскільки на підтвердження вказаного висновку не надано жодного доказу.

Із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Боремельської сільської ради щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 вбачається, що орган опіки та піклування, вважав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_6 .

У висновку зазначено, зокрема, що ОСОБА_3 порушує ст.ст. 3,6,7,24,28,29 (право дитини на любов і піклування, на життя, повноцінне харчування, медичну допомогу) Конвенції ООН про права дитини. При цьому, як встановлено в судовому засідання, даний висновок складено на підставі письмових доказів, наданих лише позивачем.

Судом не встановлено протиправної поведінки батька відносно дитини, які б давали підстави для висновку про негативний та шкідливий вплив відповідача на сина, тоді як позбавлення дитини спорідненості з батьком матиме негативний вплив на нормальний, гармонійний, всебічний розвиток дитини та її самоусвідомлення.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні.

Суд погоджується з доводами позивача щодо неналежної поведінки відповідача по відношенню до сина, не приділення дитині достатньої уваги та турботи. Разом з тим, суд вважає, що вказані обставини не можуть бути підставою для застосування виключного та крайнього заходу до батька дитини як позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 не бажає спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо самоусунуся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, яка залишилася проживати з матір`ю, а навпаки батько в судовому засіданні заперечив щодо позбавлення його батьківських прав та виявив бажання налагодити відносини і спілкування із сином.

При цьому, суд звертає увагу, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькові щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи позивачем не доведено.

Суд звертає увагу, що письмовими доказами у справі підтверджується той факт, що заборгованість по аліментах у відповідача відсутня. Тобто батько надає матеріальну допомогу в утриманні сина і бажає з ним спілкуватися, як і бажає син спілкуватися з своїм рідним батьком, про що обоє ствердили в судовому засіданні.

Суд, належним чином дослідивши та давши оцінку наданим сторонами доказам у їх сукупності вважав, що підстави, передбачені ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Відтак, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав не підлягає задоволенню.

Судові витрати.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивачу у задоволенні позовних вимог було відмовлено, судові витрати задоволеню не підлягають.

Керуючись п.2 ч.1, ч. 3 ст.164, ст.165-166, 171 СК України, Конвенцією ООН від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) «Про права дитини», Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ст.ст. 12, 13, 89, ч.4 ст.206, ст.ст. 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування Боремельської сільської ради Дубенського району Рівненської області про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: адвокат Мартинюк Олександр Миколайович, місцезнаходження: вул. Янки Купали, 11, м. Луцьк Волинської області;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник відповідача: адвокат Мундяк Мирон Миронович, місцезнаходження: вул. 50-річчя УПА, 3/40, м. Стрий Львівської області;

Третя особа: Орган опіки та піклування Боремельської сільської ради Дубенського району Рівненської області, місцезнаходження: вул. Першотравнева, 64, с. Боремель Дубенського району Рівненської області;

Представник третьої особи: Стасюк Руслана Іванівна, місцезнаходження: вул. Першотравнева, 64, с. Боремель Дубенського району Рівненської області.

Головуючий суддя В.Л.Бучківська