Справа № 539/2784/24
Провадження № 2/539/61/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2025 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л.

за участі секретаря Ковтун І.О.

прокурора Пістун К.О.

представника відповідача Потьомкіна С.О.

представника третьої особи Кожевнікова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації, Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації до Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_1 , третя особа Комунальний заклад «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради, про скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації, Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації звернувся до суду з позовною заявою до Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_1 , в якій просить: скасувати рішення Духівської сільської ради від 12.03.2004, яким надано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в селі Гінці Лубенського району Полтавської області; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності ОСОБА_1 від 28.05.2004 серія ПЛ №008201, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №900; зобов`язати ОСОБА_1 повернути Полтавській обласній державній адміністрації земельну ділянку площею 0,1455 га з кадастровим номером :02:001:0029, розташовану поряд із селом Гінці Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області; скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0029 з одночасним припиненням усіх речових прав на неї.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі рішення Духівської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 12.03.2004 ОСОБА_1 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 008201 - земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер: :02:001:0004, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка розташована на території с. Гінці Лубенського району Полтавської області. Державний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 900 від 28.05.2004. Після розроблення землевпорядної документації та реєстрації відомостей у Державному земельному кадастрі, площа спірної земельної ділянки встановлена 0,1455 га., присвоєно новий кадастровий номер :02:001:0029. Відомості про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровий номер :02:001:0029, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не внесені. Разом з цим, при передачі спірної земельної ділянки у приватну власність було допущено ряд порушень вимог земельного законодавства, зокрема, ст.ст.84,122 ЗК України, Закону України «Про охорону культурної спадщини», яка забороняє передачу у приватну власність земель державної власності історико-культурного призначення, а спірна земельна ділянка знаходиться повністю в межах пам`ятки археології національного значення «Стоянка» в с.Гінці Лубенського району Полтавської області в межах Новооржицької селищної ради (раніше - Духівської сільської ради), яка взята на облік рішенням виконкому Полтавської облради народних депутатів №247 від 23.04.1982, паспортизована та внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України на підставі постанови КМУ від 03.09.2009 №928 (охоронний № 160023-Н). Площа земель під археологічною пам`яткою становить близько 5,9 га. Оскільки уповноваженими органами у спірних правовідносинах не вчинено дій на повернення земельної ділянки у володіння держави, прокурор у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» звернувся до суду із вказаним позовом.

10.07.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження.

26.07.2024 представник третьої особи Комунального закладу «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради через систему «Електронний суд» надіслав письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив наступне. Заволодіння громадянами та юридичними особами землями, на яких розташовані пам`ятки археології (перехід до них права володіння цими землями), є неможливим. Розташування таких земель вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця. Відтак, зайняття земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави. Оскільки спірна земельна ділянка площею 0,1455 га за кадастровим номером :02:001:0029 знаходиться в межах пам`ятки археології національного значення Гінцівську стоянку (поселення) пізнього палеоліту, кам`яний вік, близько 13-15 тис. років тому, яка знаходиться у селі Гінці (між селами Гінці і Духове, правий берег р.Удай, 1-2 км від її русла), взята на облік рішенням виконкому Полтавської облради народних депутатів від 23.04.1982 №247 та занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України постановою КМУ від 03.09.2009 №928 (охоронний №160023-Н), відтак відноситься до земель історико-культурного призначення, а тому не може перебувати у приватній власності. Відтак незаконна передача земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, порушує державні інтереси у сфері захисту об`єктів культурної спадщини, ставить під загрозу стан належного збереження пам`ятки археології та може призвести до її втрати.

02.08.2024 представник позивача Полтавської обласної військової адміністрації надіслав до суду письмові пояснення, в яких просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з огляду на наступне. Оскільки спірна земельна ділянки з кадастровим номером :02:001:0029 знаходяться в межах пам`ятки археології національного значення Гінцівська пізньопалеолітична стоянка, село Гінці, Духівська сільська рада, Лубенський район, Полтавська область, західна частина села, на межі з селом Духове, праворуч від автодороги, що веде до центру села, занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України постановою Кабінету Міністрів України «Про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» від 03.09.2009 №928 (охоронний №160023-Н), відтак відноситься до земель історико-культурного значення, а тому не може перебувати у приватній власності. Враховуючи, що в силу вимог закону спірна земельна ділянка відноситься до категорії історико-культурного призначення, приймаючи рішення від 12.03.2004 Духівська сільська рада Лубенського району, вийшла за межі наданих законом повноважень, оскільки по-перше, право на розпорядження цими землями належало Кабінету Міністрів України, по-друге, земельні ділянки на території пам`ятки археології не могли бути передані із державної в приватну власність. Відтак, незаконна передача земельних ділянок, на яких розташована пам`ятка археології, порушує державні інтереси у сфері захисту об`єктів культурної спадщини, ставить під загрозу стан належного збереження пам`ятки археології та може призвести до її втрати.

01.10.2024 судом постановлено ухвалу, якою підготовче провадження у зазначеній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

02.12.2024 представник відповідача ОСОБА_1 Потьомкін С.О. через систему «Електронний суд» надіслав заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. В заяві зазначив, що прокурор у позовній заяві, посилаючись на практику Верховного Суду, викладену у постановах від 05.10.2022 у справі № 557/303/21, від 17.05.2023 у справі №748/1335/20, стверджував, що заявлений у межах справи №539/2784/24 позов є негаторним, з огляду на те, що заволодіння іншими особами, окрім держави, землями, на яких розташовані пам`ятки археології, є неможливим; розташування таких земель вказує на неможливість виникнення іншого власника, а отже і нового володільця; тому зайняття земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави. Натомість, пред`явлення негаторного позову, з огляду на усталену практику Верховного суду, не обмежується строком позовної давності. Однак в такому випадку виникає логічне запитання: якщо спірною земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0029, право власності на яку зареєстроване за Відповідачем 2, володіє фактично і юридично держава у особі Позивача 1, а не Відповідач 2, то яким чином в подальшому може бути виконане Відповідачем 2 рішення суду (у разі задоволення позову) в частині зобов`язання Відповідача 2 повернути земельну ділянку Позивачу 1. Адже Позивач 1 не позбавлений володіння земельною ділянкою ані фізично, ані юридично. Верховний Суд у постанові від 03.07.2024 у справі № 728/1905/16-ц за тотожних фактичних обставин зазначив, що у разі, коли публічний власник втратив як фізичне, так і юридичне (інша особа зареєструвала на своє ім`я право в державному реєстрі прав на нерухомість, як у справі, що розглядається) володіння, для захисту права власності має застосовуватися віндикаційний позов, тому задоволення вимоги про витребування земель історико-культурного призначення, на яких розташовані пам`ятки архітектури, з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та приводить до ефективного захисту прав власника. За результатами розгляду даної справи було задоволено саме віндикаційний позов Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області. У свою чергу, у разі, коли власник втрачає як фізичне, так і «юридичне» (інша особа зареєструвала на своє ім`я право власності в державному реєстрі прав на нерухомість) володіння майном, констатувати наявність у публічного власника (держави чи територіальної громади) володіння земельною ділянкою (за умови його відсутності) і повертати таку земельну ділянку з використанням конструкції негаторного позову є недопустимим. Тому очевидно, що у разі коли публічний власник втратив як фізичне, так і «юридичне» (інша особа зареєструвала на своє ім`я право власності в державному реєстрі прав на нерухомість) володіння, для захисту права власності має застосовуватися віндикаційний позов, на який поширюється позовна давність. З викладеного вбачається, що попри спробу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області видати як негаторний позов позовну вимогу про зобов`язання Відповідача 2 повернути у власність Позивача 1 земельну ділянку, дана вимога за своїм змістом є фактично саме віндикаційним позовом, до якого може бути застосована позовна давність.

У судовому засіданні прокурор Пістун К.О. підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Представник позивача Полтавської обласної військової адміністрації Казмерчук М.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеному у письмових поясненнях.

Представник позивача Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації у судове засідання не з`явилась, на електронну пошту суду надіслала заяву, в якій просила проводити судові засідання без її участі; позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Потьомкін С.О. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що прокурором не доведено обставину перетинання або накладання меж спірної земельної ділянки з ділянкою, на якій знаходиться пам`ятка археології. Прокурором не заявлено клопотання про призначення земельно-технічної експертизи, висновок якої може бути належним доказом перетинання або накладання меж спірної земельної ділянки. Спосіб захисту, обраний прокурором, вважає неналежним, бо потрібно було звертатись з віндикаційним позовом про витребування майна, а звернувся з негаторним позовом.

Представник відповідача Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області у судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Просив прийняти рішення по даній справі відповідно до норм діючого законодавства.

Представник третьої особи Комунального закладу «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради Кожевніков С.О. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеному у письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, присутніх у судовому засіданні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі рішення Духівської сільської ради від 12.03.2004 ОСОБА_1 було видано державний акт серії ПЛ №008201 від 28.05.2004 на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована в селі Гінці Лубенського району Полтавської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Державний акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 900 від 28.05.2004.

Після розроблення землевпорядної документації та реєстрації відомостей у Державному земельному кадастрі площа спірної земельної ділянки встановлена 0,1455 га., присвоєно новий кадастровий номер :02:001:0029. Місце розташування - АДРЕСА_1 ; категорія земель землі сільськогосподарського призначення; код виду цільового призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства; площа, гектарів 0,1455; власник ОСОБА_1 , форма власності приватна власність; документ, що посвідчує право державний акт серії ПЛ 008201 від 28.05.2004. Вказане підтверджується відомостями Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0029.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №384197327 від 25.06.2024 інформація щодо реєстрації права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяжень щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0029, відсутня.

Щодо пам`ятки археології національного значення «Стоянка» (Гінцівська палеолітична стоянка) та визначення її меж суд зазначає наступне.

Гінцівська стоянка пізнього палеоліту є унікальним археологічним об`єктом, національного значення. Відкрита одною з перших серед палеолітичних пам`яток Східної Європи та України зокрема. Являє собою залишки сезонних стоянок мисливців пізньої доби верхнього палеоліту. Розташована на правому березі р. Удай у басейні р. Сула притоки Дніпра, на місці саду та садиби колишнього маєтку Г. С. Кир`якова археолога-аматора, члена -кореспондента російського географічного товариства у 1823 році.

Згідно копії паспорту на Стоянку/поселення/пізнього палеоліту, виготовленого 25.01.1975 на замовлення Міністерства культури Союзної республіки Української РСР, датування пам`ятника: Кам`яний вік, близько 13-15 тис. років тому; місцезнаходження: Полтавська область, Лубенський район, Духівська сільрада, село Гінці; історичні відомості: Гінцівська стоянка/поселення/виявлена і науково досліджена в 1871-1873; дата і № документа про взяття під охорону: рішення виконкому Полтавської обласної ради депутатів трудящих №529 від 10.12.1970. Охоронне зобов`язання № 739 видано 12.11.1972 Колгоспу імені Ульянова Духівської сільської ради Лубенського раду.

Рішенням виконкому Полтавської обласної Ради депутатів трудящих «Про затвердження охоронних зон для пам`ятників історії та культури області» № 301 від 08.07.1975 затверджено охоронну зону для пам`ятників історії та культури союзного значення згідно з додатком №1, де в пункті 63 зазначено: Стоянка пізнього палеоліту в селі Гінці охоронна зона в 50 м від залишків обвалувань стоянки.

Рішенням виконкому Полтавської обласної ради народних депутатів «Про затвердження переліку пам`яток історії та культури області, взятих на державний облік і охорону» № 247 від 23.04.1982 взято на державний облік, зокрема пам`ятку археології Гінцівську стоянку (поселення) пізнього палеоліту, кам`яний вік, близько 13 15 тис. років тому, яка знаходиться у селі Гінці (між селами Гінці і Духове, правий берег р. Удай, 1- 2 км. від її русла).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» №928 від 03.09.2009 до Державного реєстру нерухомих пам`яток України занесено об`єкти культурної спадщини національного значення, зокрема «Стоянка», 1,5 млн. 10 тис. років до нашої ери, ХІІІ XIII-XV століття до нашої ери, яка знаходиться в селі Гінці (охоронний номер 160023-Н).

10.12.2020 було складено облікову документацію (облікову карту, історичну довідку, акт технічного стану, акт стану збереження) пам`ятки - Гінцівська палеолітична стоянка.

20.12.2001 Центром охорони та досліджень пам`яток археології управління культури Полтавської облдержадміністрації було складено паспорт пам`ятки - Гінцівська палеолітична стоянка, дата утворення об`єкта: пізній палеоліт 15-12 тис. до н.е.; місцезнаходження: Полтавська область, Лубенський район, Духівська сільська рада, село Гінці.

Згідно інформації Міністерства культури та інформаційної політики України вих.№ 06/15/4403-24 від 15.05.2024 та вих. №06/15/4581-24 від 20.05.2024 «Стоянка» у селі Гінці Лубенського району Полтавської області занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України як пам`ятка археології національного значення (постанова КМУ від 03.09.2009 №928, ох. №160023-Н). Відповідно до паспорту зразка 1975 року станом на 2004 рік зони охорони зазначеної пам`ятки визначалися відповідно до рішення Полтавської обласної ради депутатів трудящих від 08.07.1975 №301.

Відповідно до інформації Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації вих.№01-20/830 від 30.04.2024 зі змісту Публічної кадастрової карти у 2023 році встановлено, що на території Гінцівської стоянки сформовано земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0029. Згідно з даними Державного земельного кадастру право власності на вказану земельну ділянку, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1455 га, зареєстровано за ОСОБА_1 .

З інформації Комунального закладу «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради вих.№ 01-21/444 від 05.10.2023 вбачається, що у ході проведеного Центром моніторингу встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:001:0029, :02:001:0007, :02001:0026, :05:008:0025, :02:001:0008, розташовані в межах або суміжно з пам`яткою археології національного значення Стоянка (Гінцівська палеолітична стоянка), село Гінці Духівської сільської ради Лубенського району Полтавської області (зараз Новооржицька селищна рада Лубенського району) (охоронний номер 160023 Н) перебувають у приватній власності. Відповідно до публічної кадастрової карти в межах або суміжно до території Гінцівської палеолітичної стоянки розміщується, зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0029, приватна власність ОСОБА_2 , землі сільськогосподарського призначення, площа 0,1455 га.

Розташування земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0029 повністю в межах пам`ятки археології національного значення «Стоянка» (Гінцівська палеолітична стоянка) підтверджується також схемою накладень.

Зі Статуту Комунального закладу «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради, затвердженого 23.12.2021, вбачається, що Комунальний заклад «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради (Центр) - науково-дослідний, памяткоохоронний та культурно-освітній заклад музейного типу, заснований на майні, що є спільною (комунальною) власністю територіальних громад сіл, селища і міст Полтавської області та переданий в управління Департаменту культури і туризму Полтавської ОДА. Згідно з п. 3.3. розділу ІІІ даного Статуту, основними завданнями Центру є моніторинг об`єктів археологічної культурної спадщини Полтавської області; складання, виготовлення облікової документації на об`єкти культурної спадщини; проведення науково-пошукових робіт у сфері охорони археологічної спадщини; проведення досліджень на об`єктах археологічної спадщини у разі виникнення загрози їх знищення або пошкодження тощо. Відповідно до п. 6.1 розділу VI Статуту, Центр має право, зокрема, проводити науково-дослідну діяльність; утворювати, у разі потреби комісії та експертні групи з питань, що належать до його компетенції. Отже, висновок Комунального закладу «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради щодо порушення охоронної зони археології національного значення «Стоянка» (Гінцівська палеолітична стоянка) може розцінюватись як висновок спеціаліста.

Таким чином, надані прокурором на підтвердження знаходження спірної земельної ділянки у межах пам`ятки археології національного значення «Стоянка» (Гінцівська палеолітична стоянка) є належними, допустимими і достатніми доказами у справі. Представник відповідача ОСОБА_1 всупереч принципу змагальності у цивільному судочинстві факт накладення меж спірної земельної ділянки з ділянкою, на якій знаходиться пам`ятка археології, не спростував, відповідних доказів не надав, клопотання про призначення судової експертизи у справі не заявляв.

Тому суд відхиляє доводи представника відповідача ОСОБА_1 в тій частині, що прокурором не доведено перетинання або накладання меж спірної земельної ділянки з ділянкою, на якій знаходиться пам`ятка археології.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача Даниленко О.Г., послався на те, що спосіб захисту, обраний прокурором, вважає неналежним, бо потрібно було звертатись з віндикаційним позовом про витребування майна, а прокурор звернувся з негаторним позовом.

Суд також відхиляє такі доводи представника відповідача з огляду на наступне. Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майно, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. До земель історико-культурного призначення належать землі, зокрема, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі). (стаття 53 ЗК України). Землі історико-культурного призначення відносяться до особливо цінних земель (пункт «г» ч. 1 ст. 150 ЗК України). Відповідно до пункту «г» частини четвертої статті 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під об`єктами природно-заповідального фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. Отже, землі історико-культурного значення, на яких розташовані пам`ятки археології, віднесено до категорії особливо цінних земель і такі землі за законом не можуть передаватись у приватну власність взагалі. Згідно з частинами першою-другою, шостою статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом. Усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Такі рухомі предмети підлягають віднесенню до державної частини Музейного фонду України, обліку та збереженню у порядку, визначеному законодавством. Землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології - поля давніх битв. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд зазначає, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями, на яких розташовані пам`ятки археології (перехід до таких осіб права володіння цими землями), є неможливим за законом. Розташування таких земель вказує на неможливість виникнення приватного власника. Відтак, зайняття земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року справа № 557/303/21 (провадження № 61-3305св22), від 17 травня 2023 року справа № 748/1335/20 (провадження № 61-11516св22). Таким чином, власник земельної ділянки (держава), на якій розташовані пам`ятки археології, може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, вимагаючи повернути таку ділянку у його володіння, що відповідає вимогам негаторного позову і є належним способом юридичного захисту інтересів держави. У пункті 3 Прикінцевих положень Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону. Відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Такі рухомі предмети підлягають віднесенню до державної частини Музейного фонду України, обліку та збереженню у порядку, визначеному законодавством. За змістом абзацу другого частини другої статті 178 ЦК України обмежено оборотоздатні об`єкти можуть бути визначені як в окремому законі, присвяченому оборотоздатності об`єктів, так і в інших законах, зокрема кодексах, які визначають правовий режим певних об`єктів» (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18)). Пам`ятка археології є об`єктом обмеженим в цивільному обороті, оскільки може перебувати тільки в державній власності (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі № 734/519/15-ц (провадження № 61-7174св19)). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 жовтня 2022 року по справі № 557/303/21 (провадження № 61-3305св22) зазначено, що: «установивши на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що спірна земельна ділянка розташована в межах пам`ятки археології національного значення та не може перебувати в приватній власності громадян, суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення позовної вимоги щодо повернення земельної ділянки в державну власність. При цьому місцевий суд прийняв до уваги, що повернення у володіння держави земельної ділянки, незаконно переданої у власність фізичній особі органом виконавчої влади, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки - належністю її до земель історико-культурного призначення». Суд, встановивши фактичні обставини справи з урахуванням наданих доказів у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність знаходження спірної земельної ділянки у межах пам`ятки археології національного значення «Стоянка» (Гінцівська палеолітична стоянка), яка може перебувати виключно у державній власності та не могла у зв`язку з цим передаватись у приватну власність.

Оскільки судом встановлено, що спірна земельна ділянка в силу закону не могла передаватись у власність відповідача ОСОБА_1 , тому оспорюване рішення Духівської сільської ради від 12.03.2004 було прийнято в порушення вимог закону, що має наслідком незаконність видачі ОСОБА_1 державного акту на право власності від 28.05.2004 серія ПЛ №008201.

Щодо позовних вимог прокурора в інтересах держави про скасування рішення Духівської сільської ради, визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/абоє неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (провадження № 12-95гс19, пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження№ 12-148гс19, пункт 35), від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19, пункт 52)). Зазначене також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.11.2021 року у справі №359/3373/16-ц. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку слід відмовити з тієї підстави, що такі позовні вимоги є неефективним способом захисту. Належним способом захисту прав у даному випадку є саме вимоги про зобов`язання відповідача ОСОБА_1 повернути земельну ділянку у власність держави в особі Полтавській обласній державній адміністрації та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням усіх речових прав на неї, які підлягають задоволенню, оскільки судом було встановлено, що спірна земельна ділянка розташована на території об`єкта культурної спадщини пам`ятки археології, перехід якої у власність громадян є неможливим в силу закону.

Суд не вбачає у цій справі підстав для застосування позовної давності на підставі заяви представника відповідача ОСОБА_1 , адже до вимог за негаторним позовом позовна давність не застосовується, оскільки порушення є таким, що триває у часі.

У даній справі із позовом до суду з метою захисту інтересів держави звернувся прокурор в особі органів, уповноважених державою на представництво інтересів держави у спірних правовідносинах, - Полтавської обласної військової адміністрації та Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації. Звернення прокурора до суду із вказаним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішення суспільно-значимого питання - повернення особливо цінних земель у власність держави, які не можуть перебувати у приватній власності, та які незаконно вибули з володіння держави. Згідно ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. З матеріалів справи вбачається, що 16.04.2024 заступник керівника Лубенської окружної прокуратури звернувся до Полтавської обласної військової адміністрації та до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації з повідомленнями у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» № 53-2540 вих-24, № 53-2541 вих-24 про наявність порушень законодавства України при наданні у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1455 га, кадастровий номер :02:001:0029 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в межах Гінцівської палеолітичної стоянки на території Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області. У відповідь Полтавською обласною військовою адміністрацією листом № 5935/1/01-52 від 30.04.2024 повідомлено, що з огляду на те, що на даний час у Лубенської окружної прокуратури Полтавської області наявні необхідні матеріали та докази для обґрунтування позовних вимог, з метою якнайшвидшого відновлення інтересів держави облвійськадміністрація не заперечує щодо захисту інтересів держави в суді органами прокуратури. У відповідь Департаментом культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації листом № 01-20/829 від 30.04.2024 повідомлено, що Департамент не заперечує щодо вжиття заходів представницького характеру прокуратурою з метою встановлення фактів порушення памяткоохоронного законодавства в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0029 площею 0,1455 га. 28.06.2024 заступник керівника Лубенської окружної прокуратури звернувся до Полтавської обласної військової адміністрації та до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації з повідомленням у порядку ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» № 53-4341 вих-24 про намір представництва в суді інтересів держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації, Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації шляхом звернення до суду із цим позовом. З наведеного вбачається, що Полтавська обласна військова адміністрація та Департамент культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації не вжили самостійних заходів реагування стосовно спірної земельної ділянки шляхом звернення до суду з позовом та не висловили наміру їх вживати. На підставі наведених доказів у сукупності з обґрунтуванням, викладеним у позові, суд дійшов висновку, що прокурором в повній мірі доведено неналежне здійснення Полтавською обласною військовою адміністрацією, Департаментом культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації своїх повноважень, спрямованих на вжиття заходів з повернення незаконно відчуженої земельної ділянки, та наявність підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді. За таких обставин на підставі наявних у матеріалах справи належних, допустимих та достатніх доказів суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути Полтавській обласній державній адміністрації земельну ділянку площею 0,1455 га з кадастровим номером :02:001:0029, розташовану поряд із селом Гінці Лубенського району Полтавської області, та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації цієї земельної ділянки з одночасним припиненням усіх речових прав на неї. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково шляхом задоволення двох позовних вимог (з чотирьох заявлених), тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Полтавської обласної прокуратури судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6056,00 грн. На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 141, 200, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації, Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації до Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_1 , третя особа Комунальний заклад «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради, про скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Полтавській обласній державній адміністрації земельну ділянку площею 0,1455 га з кадастровим номером :02:001:0029, розташовану поряд із селом Гінці Лубенського району Полтавської області.

Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0029 з одночасним припиненням усіх речових прав на неї.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавської обласної прокуратури (місто Полтава, вулиця 1100-річчя Полтави, будинок 7, р/р UA0006160 ДКСУ м. Київ, ) судовий збір розмірі 6056,00 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень).

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 21.03.2025.

Позивач:

Заступник керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області, , місцезнаходження юридичної особи: 37500, Полтавська область, місто Лубни, вулиця Старотроїцька, будинок 13,

в інтересах держави в особі:

Полтавської обласної військової адміністрації, , місцезнаходження: 36014, місто Полтава, вулиця Соборності, будинок 45.

Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації, , місцезнаходження: 36014, місто Полтава, вулиця Соборності, будинок 45.

Відповідачі: Новооржицька селищна рада Лубенського району Полтавської області, , місцезнаходження: 37714, Полтавська область, Лубенський район, селище Новооржицьке, вулиця Центральна, будинок 4. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . Третя особа: Комунальний заклад «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради, , місцезнаходження: 36011, місто Полтава, вулиця Стрітенська, будинок 37.

Суддя О.Л. Овчаренко