Справа № 461/6250/24 Головуючий у 1 інстанції: Павлюк О.В.
Провадження № 22-ц/811/507/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
УХВАЛА

19 березня 2025 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Бойко С.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановила:

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 197207 грн. 35 коп. відшкодування матеріальної шкоди та 4000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3392 грн. 98 коп. та витрати, пов`язані зі залученням експерта у розмірі 6000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, шляхом її надсилання засобами поштового зв`язку,12.02.2025 року.

У апеляційній скарзі апелянт просить звільнити його від сплати судового збору покликаючись на те, що сума судового збору за подання апеляційної скарги перевищує суму 5 % від його річного доходу за попередній календарний рік.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху для сплати судового збору або надання доказів про звільнення від такого.

У встановлений судом строк, апелянт подав до суду копію довідки з Пенсійного фонду України за формою ОК-7 від 10.02.2025 року на підтвердження відомостей про суму доходу за 2024 рік.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній в частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення, розстрочення чи зменшення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення у справі «Креуз проти Польщі», від 19 червня 2001 року).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі», від 26 липня 2005 року).

Надані ОСОБА_1 індивідуальні відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України від 10.02.2025 року, не є беззаперечним і достатнім доказом його майнового стану та не підтверджує достовірність тієї обставини, що апелянт не може сплатити судовий збір у встановленому законодавством розмірі.

Враховуючи вищенаведене, апелянту необхідно надати суду докази про його майновий стан в цілому, зокрема відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом за 2024 рік, відомості про отримання чи неотримання грошового утримання чи інших видів доходів, з яких не утримуються суми податки, наявність чи відсутність інших доходів, рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними, банківські документи про відсутність на рахунках коштів тощо, для вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 січня 2025 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Керуючись ч.2 ст.127, ст.ст. 136, 185, 356, 357 ЦПК України, суддя

постановила:

продовжити ОСОБА_1 строк для виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 19 лютого 2025 року на десять днів з дня отримання апелянтом копії даної ухвали суду для подання доказів про звільнення від сплати судового збору.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків апеляційної скарги у встановлений судом строк, апеляційна скарга буде вважатись неподаною і буде повернута апелянту.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Бойко С.М.