Провадження № 2-др/357/15/25
У Х В А Л А

21 березня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Орєхова О.І.,

за участю секретаря Махненко Б.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2025 року за вх. № 8167/25 судом отримано від ОСОБА_1 заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, мотивуючи тим, що 03.02.2025 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/15903/24 ухвалено рішення про задоволення позову. Відповідача зобов`язано сплатити судовий збір у розмірі 1211 гривень. Разом з тим, у позові на виконання вимог статті 134, п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, вона зазначила розрахунок судових витрат, зокрема в частині того, що точну суму неможливо визначити, оскільки не очікувала понести такі витрати. Водночас, враховуючи, що нею реалізовано право на залучення представника у справі. Враховуючи, що відповідач залучив до розгляду справи адвоката, без наявних у неї знань права та процесу, відсутність у неї адвоката порушила би засади рівності сторін та поставила би її у беззахисне становище. Для захисту інтересів своєї дочки на належне утримання, нею було прийнято непросте рішення щодо залучення до справи адвоката. В свою чергу, подача попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат ( постанова ВС у справі № 922/676/21 ), проте залишається на розсуд суду. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 134 ЦПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. таким чином, до даної заяви долучаються докази понесених судових витрат, їх співмірність та витраченому часу на відповідний вид правової допомоги та обсягу наданих/виконаних робіт, значенням і важливості справи для неї та її дочки. Просила суд заяву задовольнити та стягнути на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування судових витрат, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 300 гривень ( а. с. 146-150 ).

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеного складу суду від 13.02.2024 ( а. с. 166 ), головуючим суддею визначено Орєхова О.І.

Відповідно до контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, зазначені матеріали були отриманні суддею 17.02.2024.

Ухвалою судді від 18.02.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Призначено розгляд на 27.02.2025 ( а. с. 169 ).

Частина 3 статті 270 ЦПК України передбачає, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою суду від 26.02.2025 задоволено клопотання адвоката Федак Максима Леонідовича про участь у судових засіданнях по цивільній справі № 357/15903/24 про ухвалення додаткового рішення в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів ( а. с. 176-177 ).

За клопотанням представника ОСОБА_1 адвоката Коломієць Т.О. (а. с. 179-181), відкладено розгляд вказаної заяви на 128.03.2025 ( а. с. 186 ).

В судовому засіданні 18.03.2025 представник ОСОБА_1 адвокат Коломієць Тетяна Олександрівна підтримала заяву про ухвалення додаткового рішення, надала пояснення аналогічні викладеним у заяві, просила її задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесенні останньою судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 300 гривень.

Представник ОСОБА_2 адвокат Федак Максим Леонідович в судовому засіданні 18.03.2025 заперечував та просив суд відмовити у задоволені вказаної заяви.

Судом було вислухано пояснення представників сторін по справі, досліджено матеріали справи, а також після судових дебатів, керуючись вимогами ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення ( 21 березня 2025 року о 12 годині 30 хвилин ).

Так, з урахуванням наданих пояснень учасниками, після дослідження матеріалів справи, суд прийшов до наступних висновків.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання було задоволено. Вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання доньки, що продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 грудня 2024 року, і до закінчення навчання, але не пізніш ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 гривень ( а. с. 132-143 ).

Зазначене судове рішення на час розгляду даної заяви про ухвалення додаткового судового рішення не набрало законної сили, оскільки Білоцерківським міськрайонним судом Київської області отримано лист з Київського апеляційного суду від 13.03.2025, яким просили направити на адресу Київського апеляційного суду матеріали зазначеної судової справи у зв`язку з надходженням апеляційної скарги ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2025 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, як вже зазначалось, така заява має бути озвучена до закінчення судових дебатів у справі (ч. 1 ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду).

Так, звертаючись до суду з позовною заявою, остання на виконання вимог ЦПК України не містила відомостей стосовно попереднього ( орієнтовного ) розрахунку судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, що повинно відповідати вимогам статті 134 ЦПК України.

Навпаки, позивачем зазначено, що згідно п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи, позивач не очікує нести жодних витрат ( а. с. 4 ).

В свою чергу, звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення стосовно відшкодування судових витрат, витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 зазначала про те, що відповідач залучив до розгляду справи адвоката, без наявних у неї знань права та процесу, відсутність у неї адвоката порушила би засади рівності сторін та поставила би її у беззахисне становище. Для захисту інтересів своєї дочки на належне утримання, нею було прийнято непросте рішення щодо залучення до справи адвоката. В свою чергу, подача попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат.

У ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 ЦПК України).

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Процес передбачає необхідність подачі до суду попереднього розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, разом з першою заявою по суті спору.

Крім того, у справі № 922/676/21 окремо звертається увага, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

У разі подачі стороною такого розрахунку на більш пізніх стадіях, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З цього приводу Верховний Суд притримується позиції, що право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Так, у ряді постанов Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020 зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Отже, КЦС та КГС одностайно підтвердили, що неподання попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх відшкодуванні. У суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні витрат (Постанова КЦС від 8 квітня 2021 року у справі № 161/20630/18, Постанова КЦС від 12 жовтня 2022 року у справі №725/42/21, а також постанови КГС від 13 лютого 2020 року у справі № 911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16223/18, від 21 травня 2020 року у справі № 922/2167/19).

При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд може реалізувати своє право на відмову у відшкодуванні витрат тільки внаслідок доведення обставин того, що неподання іншою стороною попереднього розрахунку сум судових витрат порушило принцип змагальності та завадило стороні висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

Схожі висновки містяться у постановах КЦС від 8 березня 2023 року у справі № 755/7694/20, від 22 листопада 2023 року у справі № 757/31792/20, постановах КГС від 18 січня 2022 року у справі № 910/2679/21, від 29 вересня 2022 року у справі № 910/3055/20, Постанові ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (Постанова ВП ВС від 20 серпня 2018 року у справі № 751/3840/15, Постанова КГС від 5 лютого 2019 року у справі № 906/194/18).

Так, в постанові КЦС у справі № 161/20630/18 від 8 квітня 2021 року зазначено, що суд першої інстанції відмовив у відшкодуванні витрат, оскільки відповідач не подав попереднього розрахунку витрат разом із відзивом. Проте суди апеляційної та касаційної інстанцій не погодилися з таким висновком, оскільки сторона мала право довести фактичну суму витрат і подала необхідні докази. Схожий висновок міститься у Постанові КЦС від 12 жовтня 2022 року у справі №725/42/21.

У справах № 755/7694/20 та № 757/31792/20 вже суд апеляційної інстанції відмовив у відшкодуванні витрат через відсутність попереднього розрахунку. Касація вважає, що апеляція дійшла помилкового висновку, оскільки принцип змагальності не було порушено (Постанова КЦС від 8 березня 2023 року, Постанова КЦС від 22 листопада 2023 року).

Верховний Суд зазначає, що застосування положень ст. 134 ЦПК (ст. 124 ГПК) належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Отже, з урахуванням останньої практики Верховного Суду, якщо сторона не подала попередній розрахунок витрат з першою заявою по суті чи іншим процесуальним документом, але при цьому подала докази, що підтверджують суму понесених витрат, у встановлені законом строки, суди не мають права відмовляти у відшкодуванні витрат, посилаючись на порушення принципу змагальності, оскільки це є проявом надмірного формалізму.

Верховний Суд не раз звертався до рішень ЄСПЛ і зазначав, що надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії»).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, в даному випадку суд погоджується з доводами заявника, що хоча остання не подала попередній розрахунок витрат звертаючись до суду з даним позовом, понесення таких витрат виникла згодом, про що зазначила ОСОБА_1 в заяві про ухвалення додаткового рішення, оскільки сторона має право довести фактичну суму витрат і подати необхідні докази.

В свою чергу, не було порушено і принцип змагальності, оскільки стороною по справі звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення разом з додатками, такі документи були направлені і іншій стороні, ОСОБА_2 .

Водночас, сторона відповідача була ознайомлена, відповідно представником останнього адвокатом Федак М.Л. з цього приводу надавалися пояснення та заперечення стосовно стягнення витрат на правову допомогу.

Крім того, в судовому засіданні 03.02.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коломієць Т.О. звертала увагу суду, що докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу можуть бути подані і тоді, коли остання не подала попередній розрахунок таких витрат звертаючись до суду з позовом. Наголошувати, що такі витрати буть подані з доказами їх понесення пізніше.

Окрім цього, у відповіді на відзив, окрім іншого, представник Коломієць Т.О. повідомляла, що чітко встановити суму судових витрат на даному етапі неможливо. Більш детальний розрахунок може бути надано суду пізніше ( а. с. 69-79 ).

Тобто, з боку сторони позивача ( його представника ) у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України фактично було зроблено відповідну заяву.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, в судовому засіданні 03.02.2025 під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду були присутніми, як представник позивача адвокат Коломієць Т.О. так і представник відповідача адвокат Федак М.Л. ( а. с. 112-129, 130-131 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення суду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Визначений у ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк обраховується саме з моменту ухвалення рішення.

Отже, після оголошення судом скороченого рішення ( 03.02.2025 ), позивач ( його представник ) у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України мали можливість подати суду докази понесених витрат з розглядом справи протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, 13.02.2025 року за вх. № 8167/25 судом отримано від позивача ОСОБА_1 заяву про ухвалення додаткового рішення, про що свідчить відповідний штамп суду ( а. с. 146 ), яка направлена до суду засобами поштового відправлення 10.02.2025, про що свідчить наявний в матеріалах справи поштовий конверт, накладні з інформацією про відправлення та описи ( а. с. 162-165 ).

Вказане свідчить про те, що така заява про ухвалення додаткового рішення була направлена суду зі спливом п`яти днів після ухвалення рішення суду ( 03.02.2025 ухвалено рішення, п`ять днів для подачі відповідної заяви ), останній день подачі 07.02.2025, оскільки визначений у ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк обраховується саме з моменту ухвалення рішення.

Однак, заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу було подано 10.02.2025 року, тобто поза межами строку, передбаченого ст. 141 ЦПК України.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, з заявою про поновлення припущеного строку звернення до суду із заявою про стягнення витрат на правову допомогу, остання не зверталась.

У відповідності до частини 8 статті 141 ЦПК України, у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тому, з урахуванням наведеного, заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, підлягає залишенню без розгляду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 43, 44, 126, 141, 246, 247, 263, 270, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 21.03.2025 року.

Суддя О. І. Орєхов