ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 711/9267/23
Провадження № 22-ц/821/506/25
категорія: 305010900

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Новікова О.М.

суддів: Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.

секретаря: Довженко Т.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач:FARMACEUTYCZNE POLPHARMA S.A. (Фармацевтичний Завод Польфарма А. Т.)

представник відповідача: адвокат Коптілін Станіслав Юрійович

третя особа: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ZAKJADY FARMACEUTYCZNE POLPHARMA S.A. (Фармацевтичний Завод Польфарма А. Т.), третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення коштів.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з позовом до Zaklady Farmaceutyczne POLPHARMA S.A. (Фармацевтичний Завод Польфарма А.Т.), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь залишок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 32 449,17 грн. та нараховані на прострочену суму відшкодування 3% річних в сумі 16 967,81 грн., інфляційні втрати в розмірі 65 831,37 грн., а також судові витрати в сумі 46 782,67 грн.

В обґрунтування вимог в позові зазначено, що 24.03.2016 сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль позивача. Винуватцем ДТП був ОСОБА_2 , який був працівником Фармацевтичного Заводу ОСОБА_3 і в момент ДТП керував службовим автомобілем, виконуючи свої службові обов`язки. Цивільна відповідальність ФЗ ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «СК «АХА Страхування»/ПрАТ «СК «АРКС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Рішенням суду від 04.12.2019 у справі №711/6199/16-ц стягнуто на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, зі страховика 49 000,00 грн., а з ФЗ Польфарма А.Т. 17 609,00 грн. За результатом апеляційного провадження постановою апеляційного суду від 28.12.2020 відповідне рішення суду було змінено в частині сум, що підлягають стягненню зі страховика та ухвалено стягнути зі страховика на користь ОСОБА_1 19 192,56 грн. в якості відшкодування шкоди та 3024,00 грн. в якості відшкодування судових витрат. Таким чином, до повного відшкодування розміру завданої ДТП шкоди відповідачу необхідно сплатити на користь позивача 32 449,17 грн., яка обчислена наступним чином: 66 609 грн. (матеріальний збиток) 19 192,56 грн. (стягнуті зі страховика кошти на відшкодування матеріального збитку) 17 609 грн. (стягнуті з ФЗ Польфарма А.Т. кошти на відшкодування матеріального збитку) + 2641,73 грн. (невідшкодовані позивачу судові витрати у справі 711/6199/16-ц).

У зв`язку з простроченням відшкодування матеріального збитку в повному обсязі позивач додатково вимагав стягнути з відповідача на його користь три відсотки річних та інфляційні втрати, що нараховані наступним чином: на загальний розмір матеріального збитку (66 609,00 грн.) 3% річних за період з 01.06.2016 по 17.10.2024 у сумі 14 693,12 грн. та інфляційні втрати за період з 01.06.2016 по 10.10.2024 в сумі 57 934,68 грн; на загальний розмір судових витрат у справі №711/6199/16-ц (11 331,45 грн) 3% річних за період з 04.12.2019 по 17.10.2024 у сумі 1332,86 грн. та інфляційні втрати за період з 04.12.2019 по 10.10.2024 в сумі 5137,91 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати, що нараховані на суму понесених позивачем судових витрат в даному судовому провадженні, в розмірі 941,83 грн. та 2758,78 грн. відповідно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Zaklady Farmaceutyczne POLPHARMA S.A. (Фармацевтичний Завод Польфарма А.Т.), третя особа: ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто із Zaklady Farmaceutyczne POLPHARMA S.A.,ul. Pelplinska 19, 83-200 Starogard Gdanski, NIP 592 0202 822 (Фармацевтичний Завод Польфарма А.Т.) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування шкоди 29 807 грн. 44 коп., інфляційні втрати в загальній сумі 13 644 грн. 07 коп., 3% річних в загальній сумі 2 665 грн. 61 коп., судові витрати в загальній сумі 10 502 грн. 30 коп.

Стягнуто із Zaklady Farmaceutyczne POLPHARMA S.A.,ul. Pelplinska 19, 83-200 Starogard Gdanski, NIP 592 0202 822 (Фармацевтичний Завод Польфарма А.Т.) на користь держави судовий збір в розмірі 429 грн. 65 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що, з`ясувавши характер спірних правовідносин, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах загальної суми вимог в розмірі 46 117,12 грн., яка складається з наступних сум: відшкодування матеріальної шкоди 29 807,44 грн.; три проценти річних 2 665,61 грн.; інфляційні втрати 13 644,07 грн.

Під час судового провадження позивач просив відшкодувати йому витрати на переклад процесуальних документів на польську мову в сумі 46 390 грн., які були понесені ним у зв`язку з необхідністю виконання судового доручення про вручення відповідачу компетентним судом Республіки Польща копій процесуальних документів (позовної заяви з додатками; судової повістки та ухвал суду від 26.12.2023 та від 25.01.2024). Відповідач заперечив проти обґрунтованості таких витрат посилаючись на їх завищений розмір.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів для з`ясування змісту обсягу оплаченого ним замовлення на користь ФОП Подмосковних. За таких обставин з урахуванням наданих сторонами доказів суд приходить до висновку, що належним чином обґрунтованими та підтвердженими є витрати позивача на переклад в межах суми 25 850,00 грн.

Цілком обґрунтованими та підтвердженими є витрати позивача, пов`язані з направленням поштової кореспонденції під час даного судового провадження, в сумі 392,67 грн., оскільки вони підтверджуються відповідними квитанціями /а.с. 90-95 т. 2/.

Таким чином загальний обсяг обґрунтованих витрат позивача, які він просив компенсувати за рахунок відповідача, складає 26 242,67 грн. (25 850грн. + 392,67грн.). За таких обставин на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача в якості відшкодування судових витрат суму коштів в розмірі 10 502,30 грн., що складає 40,02% розміру судових витрат позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У січні 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції та винести постанову, якою стягнути з відповідача на його користь 61256,03 грн. інфляційних втрат з прострочення сум відшкодування та судових витрат, 15339,57 грн. 3% річних з прострочення сум відшкодування та судових витрат, 47237,68 грн. судових витрат, в іншій частині судове рішення залишити без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача залишку відшкодування в розмірі 29807,44 грн., оскільки відповідна сума коштів являє собою різницю між розміром фактичної вартості відновлювального ремонту (66 609грн.) та стягнутими судовим рішенням в межах справи №711/6199/16-ц коштами на відшкодування таких збитків (19192,56грн. + 17609грн.), наведений висновок є вірним.

В іншій частині судове рішення, зокрема, стосовно вимог про покладення на відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач вважає такі висновки помилковими і щодо початку періоду прострочення відповідача, як боржника по виплаті відшкодування за наслідками ДТП, і щодо розміру боргу.

Позивач вважає вірним і обґрунтованим для обчислення розміру трьох відсотків річних та інфляційних втрат слід використовувати наступні вихідні дані: період прострочення не з 29.12.2020, як зазначено в рішенні, а з 01.06.2016 по 17.10.2024 включно, як заявлено у позові (розрахунку до позову); розмір боргу 66609,00 грн., з 25.03.2021 розмір боргу 47416,44 грн. позивач звертає увагу, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.12.2019 у справі №711/6199/16-ц, яке набрало законної сили 28.12.2020 не тільки вирішено про стягнення з відповідача 17609,00 грн., як частини відшкодування витрат на відновлювальний ремонт, а встановлено загальну вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок відновлення автомобіля після ДТП 2016 року у сумі 66609,00 грн., що у зв`язку зі сплатою страховиком страхового відшкодування у сумі 19192,56 грн. за постановою Черкаського апеляційного суду від 28.12.2020 у справі №711/6199/16-ц в силу приписів ст. 1166, ст. 1194 ЦК підтверджує наявність прострочених зобов`язань відповідача у розмірі 66609,00 грн. на час таких витрат позивача, а в розмірі 47416,44 грн. з 25.03.2021 року.

Вказує, що твердження суду першої інстанції про те, що ним не надано до суду будь-яких доказів для з`ясування змісту обсягу оплаченого ним замовлення на користь ФОП Подмосковних є безпідставними і упередженими, не відповідають дійсності і матеріалам справи, оскільки в самому рішенні зазначено , що на підтвердження розміру витрат на переклад позивачем надано суду копії відповідних квитанцій, за змістом яких позивачем було сплачено на користь ФОП Подмосковних суму коштів в розмірі 46300,00 грн. за переклад документів у справі №711/9267/23, а також сплачено суму комісії в розмірі 90,00 грн.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У березні 2025 року представник ОСОБА_4 адвокат Коптілін Станіслав Юрійович подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що у зв`язку з тим, що між позивачем і відповідачем був спір щодо розміру відшкодування, яке має сплатити відповідач позивачу, то до визначення судом розміру суми відшкодування прострочення відповідача не настає, а тому помилковим є обчислення передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України компенсаційних виплат з моменту ДТП, а не з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням, яким було визначено розмір завданих збитків. Зазначає, що обов`язковим елементом настання відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України є наявність боргу в певному розмірі, на який нараховуватимуться 3% річних та інфляційні втрати. Однак, у відповідача ніколи не існувало заборгованості перед позивачем у розмірі 66609,00 грн. та 11311,45 грн., що підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Вказує, що вважає необґрунтованим та непропорційним до предмета спору судові витрати на переклад документів у справі №711/6199/16-ц в розмірі 46390,00 грн., який був здійснений ФОП ОСОБА_5 . Вартість перекладу дорівнює майже 50% позовних вимог, що не є пропорційно до ціни позову. Перекладачі в м. Києві оцінюють виконання аналогічного перекладу більше ніж на 20000,00 грн. дешевше, що підтверджується відповідною довідкою, виданою ФОП ОСОБА_6 , яка надає послуги із перекладу, яка міститься в матеріалах справи. Як видно зі змісту даної довідки, вартість перекладу аналогічних документів становить на 25850,00 грн., що на 20540,00 грн. менше заявлених позивачем витрат. Наведене свідчить про необґрунтованість заявленого позивачем розміру судових витрат.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

29 січня 2025 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ZAKЈADY FARMACEUTYCZNE POLPHARMA S.A. (Фармацевтичний Завод Польфарма А. Т.), третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення коштів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 січня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Новіков О.М., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд.

Повторним автоматичним розподілом судових справ від 17.03.2025 року, замість перебуваючої у відпустці судді Василенко Л.І. до складу колегії суддів визначено суддю Фетісову Т.Л.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 24.03.2016 на перехресті вулиць Надпільна та Новопричистенська в м. Черкаси відбулася ДТП за участю автомобіля Renault Clio, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого був позивач, та автомобіля Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить представництву ФЗ Польфарма А.Т., керування якого здійснював ОСОБА_2 .

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.04.2016 №711/3098/16-п ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вищезазначеного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді накладення штрафу.

ОСОБА_1 є володільцем автомобіля Renault Clio, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підставі довіреності від 27.02.2008.

Цивільно-правова відповідальність представництва ФЗ Польфарма А.Т. на автомобіль Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_3 , була застрахована в ПАТ «СК «АХА Страхування» на підставі Полісу № АІ/7919735 від 02.06.2015. За даним полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає - 50 000,00 грн., франшиза 1000,00 грн.

Згідно з Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 01.101.16.0001572 від 02.08.2016 вартість відновлювального ремонту становить 45 479,73 грн., у тому числі: 37 930,85 грн. вартість складових, що підлягають заміні; 1846,00 грн. вартість ремонтно-відновлювальних та по фарбувальних робіт; 5702,88 грн. вартість матеріалів для пофарбування. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу деталей, які належать заміні, становить 22 721,22 грн.

Відповідно до актів виконаних робіт за № 1683 від 08.06.2016 та № 1683/1 від 03.06.2016, автомобіль Renault Clio, реєстраційний номер НОМЕР_2 , було відремонтовано ФОП ОСОБА_7 на загальну суму 66 609,00 грн.

18.07.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «СК АХА Страхування» (назва після зміни ПАТ «СК «АРКС»), ФЗ Польфарма А.Т., третя особа ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з ПАТ СК «АХА Страхування» на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 49 000грн, стягнути з Представництва ФЗ Польфарма А.Т. матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 17 609,00 грн., збитки як відшкодування за оренду іншого автомобіля в сумі 4000 грн. (судова справа №711/6199/16-ц).

Рішенням Придніпровського районного м. Черкаси від 04.12.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 49 000,00 грн. Стягнуто з ФЗ Польфарма А.Т. на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 17 609,00 грн. Також судом вирішено питання про відшкодування позивачу судових витрат у зв`язку з чим стягнуто на його користь з ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та ФЗ Польфарма А.Т. по 5665,73 грн.

Рішення суду обґрунтоване тим, що відповідно до положень статей 1166, 1194 ЦК України зі страховика ПрАТ «СК «АРКС» слід стягнути на користь позивача страхове відшкодування в межах страхового ліміту з відрахуванням франшизи, в розмірі 49 000,00 грн., та із роботодавця винної у ДТП особи ФЗ ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 17 609,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Страхова компанія «АРКС» подало апеляційну скаргу.

За результатом апеляційного провадження Черкаський апеляційний суд ухвалив постанову від 28.12.2020 відповідно до якої змінив рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.12.2019 в частині визначення розміру страхового відшкодування та судових витрат, що підлягають до стягнення з ПАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 , зменшивши суму страхового відшкодування з 49 000,00 грн. до 19 192,56 грн. та розмір судових витрат - з 5665,73 грн. до 3024 грн.

Ухвалюючи відповідну постанову апеляційний суд зазначив, що страховик зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту їх фізичного зносу. Акти виконаних робіт, надані позивачем, не є доказами встановлення розміру матеріального збитку, який повинен відшкодувати страховик, оскільки вартість відновлювального ремонту у них визначена без врахування коефіцієнту фізичного зносу деталей. Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що зі страховика АТ «Страхова компанія «АРКС» слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 19 192,50 грн. (вартість відновлювального ремонту без ПДВ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з відрахуванням розміру франшизи).

Зазначені обставини підтверджуються відповідними судовими рішеннями, а тому на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Згідно з довідкою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.11.2023 рішення суду від 04.12.2019 №711/6199/16-ц в частині стягнення з ПАТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 19 192,56 грн. та судових витрат в сумі 3024,00 грн. виконано страховиком добровільно 24.03.2021 /а.с. 35 т. 1/.

До теперішнього часу ФЗ Польфарма А.Т. не виконало рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.12.2019 №711/6199/16-ц та не виплатило позивачу ніяких коштів на відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з ДТП.

За таких обставин позивач стверджує про порушення відповідачем строків виплати відшкодування матеріальної шкоди, внаслідок чого звернувся до суду з даним позовом.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить апеляційний суд змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних втрат, 3% річних та судових витрат та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних втрат, 3% річних та судових витрат, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в вищевказаній частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК).

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону №1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП та наявність правових підстав для покладання на відповідача цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану позивачу в такій ДТП. Предметом спору є відшкодування відповідачем збитків, які не були відшкодовані страховиком, хоча їх розмір охоплюється лімітом суми страхового відшкодування.

Судом встановлено, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням його автомобілю внаслідок ДТП, яка сталася з вини водія відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, оскільки фактично на відновлення автомобілю позивачем було витрачено 66 609,00 грн., а отримано в якості страхового відшкодування лише 19 192,56 грн.

В той же час предметом спору між сторонами є обґрунтованість розміру матеріального збитку, який має бути відшкодований позивачу. Натомість слід звернути увагу, що підставою позову є необхідність відшкодування понесених позивачем фактичних збитків на суму 66 609,00 грн., тобто реальних витрат, які були зроблені позивачем для відновлення належного технічного стану його автомобілю.

На підтвердження фактичних витрат позивачем надано акти виконаних робіт №1683 від 08.06.2016 та №1683/1 від 03.06.2016, а також квитанції сплату передбачених у таких актах сум коштів /а.с. 29-31 т. 1/.

За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що питання розміру матеріального збитку, який обумовлюється вартістю відновлювального ремонту автомобіля позивача, було предметом судового розгляду в межах судової справи №711/6199/16-ц. Ухвалюючи рішення від 09.12.2019 про стягнення з ФЗ Польфарма А.Т. на користь ОСОБА_1 суми коштів в розмірі 17 609 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, суд виходив з того, що загальний розмір такої матеріальної шкоди складає 66 609,00 грн., тобто складається з обсягу реальних витрат позивача, пов`язаних з оплатою відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

ФЗ ОСОБА_3 брало участь у такій судовій справі, а відтак мало можливість оскаржити відповідне рішення, зокрема, з підстав заперечення обставин справи та спростування встановлених судом обставин. Натомість відповідач не оспорював відповідного рішення суду і воно набрало законної сили 28.12.2020. Відтак, на теперішній час, заперечення відповідачем встановлених таким судовим рішенням обставин не відповідає засадам добросовісності, оскільки не оскаржуючи відповідного судового рішення, проте заперечуючи встановлені таким судовим рішенням обставини, відповідач поводиться суперечливо.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Так, суд першої інстанції вірно вказав, що за обставинами справи судом встановлено, що згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.12.2019 №711/6199/16-ц, яке набрало законної сили 28.12.2020, ФЗ Польфарма А.Т. зобов`язано було сплатити на користь позивача суму коштів в розмірі 23 274,73 грн., яка складається з наступних сум: 17 609,00 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди; 5665,73 грн. в якості відшкодування судових витрат. До теперішнього часу відповідачем не виконано відповідне судове рішення та не сплачено позивачу жодних коштів.

Оскільки судові рішення є обов`язковими для виконання, то починаючи з 29.12.2020 розпочався період прострочення відповідачем виплати позивачу присуджених відповідним судовим рішенням суми коштів в розмірі 23 274,73 грн. Отже, в межах позовних вимог для правомірного обчислення розміру трьох відсотків річних та інфляційних втрат слід використовувати наступні вихідні дані: період прострочення з 29.12.2020 по 17.10.2024 включно (1389 днів); розмір боргу 23 274,73 грн. Наведений у позовній заяві алгоритм арифметичного обчислення трьох відсотків річних та інфляційних втрат відповідає засадам розрахунку відповідних сум, що визначені законом, проте відповідні підрахунки підлягають корегуванню з використанням визначених судом вихідних даних.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що у межах позовних вимог з відповідача на користь позивача за період з 29.12.2020 по 17.10.2024 підлягають стягненню три проценти річних у розмірі 2 665,61 грн. та інфляційні втрати у розмірі 13 644,07 грн., що нараховані за прострочення сплати позивачу суму коштів в розмірі 23 274,73 грн. на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.12.2019 №711/6199/16-ц. Інша частина вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, що нараховані позивачем на інші суми та за інший період, є необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню. При цьому суд першої інстанції вірно звернув увагу, що у зв`язку з тим, що між сторонами був спір щодо розміру відшкодування, яке має сплатити відповідач позивачу, то до визначення судом розміру суми відшкодування прострочення відповідача не настає, а тому помилковим є обчислення передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК компенсаційних виплат з моменту ДТП. До ухвалення судом остаточного рішення у справі та вирішення питання про розподіл судових витрат, відсутні правові підстави для нарахування на здійснені учасником справи судові витрати трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що вірним і обґрунтованим для обчислення розміру трьох відсотків річних та інфляційних втрат слід використовувати наступні вихідні дані: період прострочення не з 29.12.2020, як зазначено в рішенні, а з 01.06.2016 по 17.10.2024 включно, розмір боргу 66609,00грн., з 25.03.2021 розмір боргу 47416,44грн., є помилковими.

Так, порушенням зобов`язання, згідно з статтею 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

По своїй суті зобов`язання про відшкодування майнової шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру відшкодування.

Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути:

1) договір особи, що завдала шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди; 2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди.

Тільки після конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди, те чи інше зобов`язання може бути кваліфіковане як грошове, і відповідно може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 06 грудня 2023 року у справі №522/12406/22, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 03 квітня 2019 року у справі № 757/3725/15-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 463/389/14-ц, від 01 /березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).

Таким чином, підставою виникнення у даній справі зобов`язання про відшкодування шкоди між сторонами є факт її завдання позивачу, а рішенням суду від 04 грудня 2019 у справі № 711/6199/16-ц, зміненого постановою Черкаського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року конкретизовано її розмір та визначено спосіб відшкодування (грошові кошти). Зазначене судове рішення набрало законної сили 28 грудня 2020 року.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, установивши, що рішення суду відповідач не виконав, зробив правильний висновок про наявність у позивача, відповідно до статті 625 ЦК України, права на стягнення 3 % річних та інфляційних втрат унаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду з 29.12.2020 року з розрахунку боргу 23 274,73 грн.

Щодо відшкодування витрат на переклад процесуальних документів на польську мову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, під час судового провадження позивач просив відшкодувати йому витрати на переклад процесуальних документів на польську мову в сумі 46 390 грн., які були понесені ним у зв`язку з необхідністю виконання судового доручення про вручення відповідачу компетентним судом Республіки Польща копій процесуальних документів (позовної заяви з додатками; судової повістки та ухвал суду від 26.12.2023 та від 25.01.2024). Відповідач заперечив проти обґрунтованості таких витрат посилаючись на їх завищений розмір.

На підтвердження розміру витрат на переклад позивачем надано суду копії відповідних квитанцій за змістом яких позивачем було сплачено на корить ФОП Подмосковних суму коштів в розмірі 46 300,00 грн. за переклад документів у справі №711/9267/23, а також сплачено суму комісії в розмірі 90,00 грн. /а.с. 60 т. 1/.

Колегія суддів не погоджується з висновком районного суду в цій частині і вважає, що вказані кошти реально витрачені позивачем на переписку з відповідачем, пов`язаною з вирішенням спору про відшкодування заподіяної шкоди. Тому судові витрати в цій частині підлягають повному відшкодуванню пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 18686,64 грн. (46300,00+392,67/40,02 %).

В цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

З урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

В іншій частині доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 грудня 2024 року змінити, збільшивши розмір стягнутих з ZAKJADY FARMACEUTYCZNE POLPHARMA S.A. (Фармацевтичного Заводу Польфарма А. Т.) на користь ОСОБА_1 судових витрат з 10 502 грн. 30 коп. до 18 686 грн. 41 коп.

В іншій частині рішення районного суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 25 березня 2025 року.

Головуючий: О.М. Новіков

Судді: О.В. Карпенко

Т.Л. Фетісова