Провадження № 22-ц/801/629/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 рокуСправа № 127/21254/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового, Сала Т. Б.,

секретар судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки і піклування Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її адвокатом Зубанем Олександром Олександровичем, на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 січня 2025 року, ухвалене у складі судді Шаміної Ю. А. у м. Вінниці, дата складення повного судового рішення 13 січня 2025 року,

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки і піклування Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 лютого 2013 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2023 розірвано. За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких є відповідач. Позивачка в 2024 році уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». Діти зареєстровані з позивачкою в м. Вінниці, проте фактично проживають з нею та її теперішнім чоловіком в АДРЕСА_1 , де дітям створені всі необхідні умови для проживання та розвитку.

Відповідач тривалий час не бере жодної участі у вихованні та утриманні дітей, не цікавиться їх здоров`ям, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дітей. Позивач вимушена була звернутися з метою захисту прав дітей до суду і згідно судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2024 року по справі № 127/6215/24 з відповідача були стягнуті на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх доходів, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам наданого органом ДВС станом на кінець травня 2024 року заборгованість по аліментам становила 15 454,89 грн.

Позивач самостійно утримує дітей, купує їм одяг, взуття, інші необхідні речі, займається їх вихованням. За час навчання дітей, відповідач жодного разу не відвідав КЗ «Прибузька гімназія Лука-Мелешківської сільської ради», в якій навчаються діти, не цікавиться їх навчанням та вихованням. Згідно довідок наданих КЗ «Прибузька гімназія Лука-Мелешківської сільської ради» саме позивачка бере активну участь у житті дітей, регулярно відвідує загальні збори, цікавиться їх навчанням та спілкується з вчителями. В той час як батько в начальний заклад жодного разу не приходив.

Враховуючи зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 січня 2025 року відмовлено в задоволенні позову.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи наявний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 щодо його малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак з даного висновку не вбачається чи запрошувалися батьки для надання пояснень стосовно спірного питання, чи був повідомлений відповідач про те, що буде вирішуватися питання про позбавлення його батьківських прав. При цьому, у висновку не зазначено причини невиконання відповідачем батьківських обов`язків, не вмотивовано своїх висновків, не зазначено чи відповідає таке рішення інтересам дітей та на підставі яких саме зібраних матеріалів зроблено відповідний висновок.

У судовому засіданні в суді першої інстанції було заслухано думку дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який не висловив власної ствердної думки щодо необхідності позбавлення батьківських прав його батька. Наведені позивачкою докази на підтвердження позовних вимог не є достатніми доказами для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки беззаперечно не підтверджують наявність винної поведінки та факт свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання обов`язків з виховання дітей, а також те, що змінити його поведінку у кращу сторону неможливо.

Не погодившись із прийнятим рішенням, 03 лютого 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Зубаня О. О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції невірно оцінив докази по справі та безпідставно не взяв до уваги висновок виконавчого комітету Лука-Мелешківської сільської ради, яким визначено доцільним позбавити відповідача батьківських прав щодо двох дітей. Представник органу опіки та піклування повідомляла відповідача про дату засідання, проте він проігнорував виклик і не з`явився. ОСОБА_1 наголошує, що відповідач не сплатив аліментів, що підтверджує те, що він свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Судом першої інстанції невірно надана оцінка поясненням сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був опитаний в судовому засіданні та який пояснив, що батько вже багато років з ним не спілкується, не приїжджає до них, не телефонує, не вітає з днем народження і іншими святами, а вихованням дитини займається мама і її теперішній чоловік, який фактично замінив дитині біологічного батька. ОСОБА_9 повідомив суду, що не бажає спілкуватися з відповідачем бо дуже на нього ображений, і татом називає теперішнього чоловіка позивачки. Крім того, позивачка зазначає, що судом не врахована поведінка відповідача вже під час розгляду справи, який проявив повну байдужість до розгляду справи, до суду не з`явився. Інші доводи апеляційної скарги перекликаються з доводами позовної заяви, які, на думку позивачки, суд першої інстанції оцінив невірно.

У встановлений законом строк від відповідача не надходив відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Зубань О. О. підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки і піклування Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області Федчишина Н. В. підтримала апеляційну скаргу. Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду не надсилав, тому його неявка відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вимогам закону.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , з 22 лютого 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2023 у справі № 127/30352/22, рішення набрало законної сили 13 квітня 2023 року (а.с. 11) - у шлюбі народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 9, 10);

- судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2024 року у справі №127/6215/24 стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_12 аліменти на двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, з 23.02.2024 до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 12). На підставі вказаного судового наказу державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 74572045 (а.с. 53);

- згідно довідок, наданих КЗ «Прибузька гімназія Лука-Мелешківської сільської ради» від 07 червня 2024 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчається у 4 класі Комунального закладу, а ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є вихованцем Дошкільного підрозділу Комунального закладу. Вихованням дітей займається мати ОСОБА_1 , яка бере активну участь у житті дітей, регулярно відвідує заклад, цікавиться їх вихованням, навчанням та спілкується з вихователями та вчителями. Батько ОСОБА_2 контакту із закладом не підтримує, із вчителями та вихователями не спілкується, жодного разу не був присутній на батьківських зборах та заходах (а.с. 13, 14);

- згідно довідок, виданих сімейним лікарем ОСОБА_13 , діти ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з моменту народження спостерігаються у ЦПМСД № 5 м. Вінниці, за весь час діти з`являлися на прийом разом із мамою ОСОБА_1 , яка постійно піклується про здоров`я дітей, виконує призначення лікаря. Батько ОСОБА_2 жодного разу за час спостереження за дітьми не був присутнім на прийомі у лікаря та не цікавився станом здоров`я дітей (а.с. 15, 16);

- 09 квітня 2024 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 у зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 (а.с. 20);

- згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію № 340 від 23 травня 2024 року, виданої МКП «УК «Київська», позивач ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_9 , 2014 р.н., та ОСОБА_8 , 2019 р.н., зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 17);

- згідно довідки № АР_00000064 від 04 червня 2024 року, виданої ТОВ НВП «АРГОН», позивач ОСОБА_1 з 17 жовтня 2022 року працює в ТОВ-НВП «АРГОН», займає посаду завідувач виробництва. За період з 01 грудня 2023 року по 31 травня 2024 року сукупний дохід склав 113669,69 грн (а.с. 18);

- згідно характеристики міського комунального підприємства «Управляюча компанія «Київська» № 318 від 11 червня 2024 року за час проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів мешканців будинку, скарг та нарікань на неї не надходило. Компрометуючих матеріалів з правоохоронних органів в МКП «УК «Київська» на ОСОБА_1 не надходило (а.с. 19);

- згідно довідки Луки-Мелешківської сільської ради № 07.02-08/464 ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22);

- відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 74572045 з виконання виконавчого листа № 127/6215/24 від 26 березня 2024 року, станом на 01 жовтня 2024 року заборгованість по аліментах складає 34 526,89 грн (а.с. 53);

- відповідач ОСОБА_2 з 29 травня 2012 року має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру Вінницької міської територіальної громади про реєстрацію місця проживання особи № 28029 від 20 липня 2024 року (а.с. 40).

- Органом опіки та піклування Лука-Мелешківської сільської ради надано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 51 52).

Між сторонами виник спір з приводу позбавлення батьківських прав.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках в разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків на краще неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Така позиція є сталою в правозастосуванні та неодноразово висловлювалася Верховним Судом. Суд першої інстанції вірно послався на постанови Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18, від 08.04.2020 у справі № 645/731/18, від 24.06.2020 у справі № 344/6374/18, від 23.12.2020 у справі № 522/21914/14, від 22.11.2023 у справі № 1915/2789/12, від 25.01.2023 у справі № 462/4705/19, які є релевантними до обставин цієї справи.

Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладається на позивача.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачкою докази на підтвердження позовних вимог не є достатніми доказами для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки беззаперечно не підтверджують наявність винної поведінки та факт свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання обов`язків з виховання дітей, а також те, що змінити його поведінку у кращу сторону неможливо.

Суд першої інстанції, даючи оцінку висновку органу опіки і піклування № 136 від 25 вересня 2024 року, вірно зазначив, що даний висновок носить рекомендаційний характер для суду так як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, при цьому вказав, що в даному висновку не зазначено причин невиконання відповідачем батьківських обов`язків, не зазначено чи відповідає таке рішення інтересам дитини та на підставі яких саме зібраних матеріалів зроблено відповідний висновок.

Як на одну з підстав невиконання відповідачем батьківських обов`язків щодо дітей, позивачка посилалася на наявність заборгованості зі сплати аліментів, проте сам по собі факт заборгованості зі сплати аліментів не може бути підставою для позбавлення особи батьківських прав, оскільки не є підтвердженням ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей, свідомого нехтування батьком своїми обов`язками.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що оскільки аліменти стягуються з відповідача з 21 березня 2024 року (а.с. 12), а з позовом про позбавлення батьківських прав позивачка звернулася 26 червня 2024 року, тому такий короткий термін не може слугувати підставою для висновку про те, що відповідач умисно не виконує батьківських обов`язків, в матеріалах справи відсутні докази про його обізнаність із примусовим стягненням аліментів.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, про недоцільність врахування думки малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з огляду на його вік та нерозуміння в силу цього правових наслідків позбавлення відповідача батьківських прав стосовно нього, до того ж дитина не висловила власної ствердної думки щодо необхідності позбавлення батьківських прав її батька.

Також суд звертає увагу на те, що моменту розірвання шлюбу між батьками дітей (13.03.2023 р.) та до пред`явлення позову про позбавлення батьківських прав (26.02.2024 р.) минуло менше року, тому за відсутності доказів аморальної, такої, що спричиняє шкоду дітям, поведінки відповідача, немає підстав виснувати про ухилення його від виконання батьківських обов`язків.

Оцінюючи посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач зайняв пасивну позицію та не з`являвся до суду першої інстанції, що свідчить про його байдужість до дітей, апеляційний суд зазначає наступне: як вбачається з матеріалів справи, суд викликав ОСОБА_2 в судові засідання, однак всі судові повідомлення поверталися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що в процесуальному розумінні є неналежним повідомленням про день та час розгляду справи, проте фактично відповідач досі залишається необізнаним про наявність судової справи та суті заявлених до нього вимог.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

На перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. У свою чергу у цій справі, з урахуванням доказів, які є в матеріалах справи, в найкращих інтересах дитини зберегти зв`язок між батьком та дітьми, не позбавляючи відповідача батьківських прав щодо дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (пункт 49), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Таких обставин у справі не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачкою не надано належних доказів ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто, у цій справі не доведено відповідні умисні дії чи бездіяльність відповідача, не доведені обставини, за яких відповідач, який має всі можливості виконувати свої обов`язки по вихованню дітей, не виконує їх.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Зубанем О. О., не містить доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 січня 2025 року слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання судових витрат відповідно статті 141 ЦПК України, з урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Зубанем О. О. задоволенню не підлягає, понесені судові витрати слід залишити за нею. Доказів понесених судових витрат іншими сторонами матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 367, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її адвокатом Зубанем Олександром Олександровичем, залишити без задоволення.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

Т. Б. Сало