Справа 688/1077/25
№ 2/688/602/25
Рішення

Іменем України

24 березня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюк Н.П.,

секретаря судових засідань Кулеші Л.М.,

без участі сторін,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадбанк України», за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої Шепетівської державної нотаріальної контори, про зняття заборони з нерухомого майна,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Костюк В.В. звернувся до суду з цим позовом. Позов мотивовано тим, що позивач отримав у спадщину після смерті матері ОСОБА_2 14/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала останній на підставі Договору дарування частини жилого будинку від 03.06.2002р. Відповідно до рішення XXXVI сесії Шепетівської міської ради від 23.02.2023р. №21 вул. «Горького» перейменована на вул. «Шкільну». Згідно Довідки про технічний стан об`єкта нерухомого майна №77 від 20.02.2025р. 11/25 частин будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , знесені в зв`язку з аварійним станом. ОСОБА_1 є єдиним власником всього будинку, хоча у реєстрі його частина зазначена як 14/25 частин. В листопаді 2024р. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з наміром відчужити своє майно та дізнався про те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться записи про заборону (архівний запис): Реєстраційний номер обтяження: 5131078, зареєстровано: 14.06.2007р. №5131078 реєстратором: Шепетівська міська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення, Б/Н, 06.05.1988, Шепетівський Ощадбанк; об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; власник ОСОБА_3 . За зверненням до АТ «Державний ощадний банк України» щодо зняття обтяження на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , отримав листа вих. №11 /5-16/9603/2024/с від 03.12.2024р., з якого вбачається, що у товариства відсутня можливість зняття даного обтяження на нерухоме майно. На звернення до Першої Шепетівської державної нотаріальної контори про підстави накладення заборони 14.06.2007р. на відчуження на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 , отримав відповідь №734/01-16 від 19.11.2024р. про відсутність архівних документів за 1988-2007рр.

На звернення до Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) отримано відповідь від вих. №25.15-28- 13328/02 від 06.03.2025р., з якої вбачається, що станом на 06.03.2025р. на виконанні у ДВС відсутні виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 . Вказуючи на те, що позивач обмежений у праві розпорядитися власним майном, на яке було накладено заборону ще 06.05.1988р. за поданням Шепетівського Ощадбанку, просив скасувати вказану заборону.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Костюк В.В. подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримав, просив його задовольнити.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

11.03.2025 представник позивача звернувся до суду з цим позовом. 13.03.2025 суд відкрив спрощене позовне провадження в справі, призначив судове засідання на 24.03.2024.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Позиція відповідача та третьої особи.

Представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити у відсутності представника відповідача. Позов не визнав, зазначив, що АТ «Державний ощадний банк України» не є належним відповідачем у справі, оскільки банк не наділений функціями державних реєстраторів, а тому не порушує права позивача та не чинить перешкод щодо реалізації позивачем своїх прав як власника майна, просив у позові щодо нього відмовити.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої Шепетівської державної нотаріальної контори О.Камфорович подала заяву про розгляд справи без участі представника.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд встановив, що позивач отримав у спадщину після смерті матері ОСОБА_2 14/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала останній на підставі Договору дарування частини жилого будинку від 03.06.2002р.

Відповідно до рішення XXXVI сесії Шепетівської міської ради від 23.02.2023р. №21 вул. «Горького» перейменована на вул. «Шкільну».

Згідно Довідки про технічний стан об`єкта нерухомого майна №77 від 20.02.2025р. 11/25 частин будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , знесені в зв`язку з аварійним станом.

ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з наміром відчужити своє майно та дізнався про те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться записи про заборону (архівний запис): Реєстраційний номер обтяження: 5131078, зареєстровано: 14.06.2007р. №5131078 реєстратором: Шепетівська міська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення, Б/Н, 06.05.1988, Шепетівський Ощадбанк; об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; власник ОСОБА_3 .

За зверненням до АТ «Державний ощадний банк України» щодо зняття обтяження на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , отримав листа вих. №11 /5-16/9603/2024/с від 03.12.2024р., згідно якого у товариства відсутня можливість зняття даного обтяження на нерухоме майно.

На звернення до Першої Шепетівської державної нотаріальної контори про підстави накладення заборони 14.06.2007р. на відчуження на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 , отримав відповідь №734/01-16 від 19.11.2024р. про відсутність архівних документів за 1988-2007рр.

На звернення до Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) отримано відповідь від вих. №25.15-28- 13328/02 від 06.03.2025р., з якої вбачається, що станом на 06.03.2025р. на виконанні у ДВС відсутні виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 .

Встановлені обставини підтверджуються договором дарування частини жилого будинку, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, технічним паспортом будинку, , витягом з реєстру заборон, інформаційним листом Шепетівського відділу ДВС, іншими матеріалами справи.

Норми права, які застосував суд. Оцінка та мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної безпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений ст.16 ЦК України.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено заборону, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття заборони може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 3 Закону Української РСР "Про державний нотаріат" від 25.12.1974 N 3377-VIII, зі змінами (чинного на час виникнення спірних обтяжень) для вчинення нотаріальних дій в Українській РСР організуються державні нотаріальні контори.

Нотаріальні дії в державних нотаріальних конторах вчиняють державні нотаріуси (старші державні нотаріуси, заступники старших державних нотаріусів, державні нотаріуси).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону Української РСР "Про державний нотаріат" від 25.12.1974 N 3377-VIII, всі нотаріальні дії, вчинені державними нотаріусами і службовими особами виконавчих комітетів міських, селищних, сільських Рад народних депутатів, реєструються в реєстрах нотаріальних дій.

Накладення заборони відчуження станом на дату виникнення спірних обтяжень, регламентовано главою VI Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР № 45/5 від 31.10.1975 (далі - Інструкція №45/5, яка втратила чинність на підставі Наказу Мін`юсту N 18/5 від 14.06.94).

Згідно з пунктом 150 Інструкції № 45/5 накладення заборони провадилося шляхом напису про це за встановленою формою на повідомленні установи банку, госпрозрахункового підприємства або організації про видачу позички. Примірник повідомлення з написом державного нотаріуса про накладення заборони надсилається виконавчому комітету відповідної Ради депутатів трудящих за місцем знаходження жилого будинку, якщо останній знаходиться в населеному пункті, де немає державної нотаріальної контори, примірник - у відповідну установу банку, госпрозрахункове підприємство чи установу, що видали позичку, і примірник повідомлення залишається в державній нотаріальній конторі.

Пунктом 151 Інструкції № 45/5 було визначено, що накладення заборони реєструється в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому ж реєстрі реєструються повідомлення судових і слідчих органів про накладення арешту на жилий будинок. Про накладення заборони чи арешту робиться запис в алфавітній книзі обліку заборон і арештів.

Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг).

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, врегульовані положеннями Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV (далі - Закон 1952-IV).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно із п. 4 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" державній реєстрації підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, зокрема, заборона відчуження та/або користування, арешт.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 10 Закону 1952-IV нотаріус - є державним реєстратором.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XII (далі - Закон №3425-XII) визначено, що нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Пункт 9 частини 1 статті 34 Закону №3425-XII передбачено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації.

Внесення відомостей до Державного реєстру прав врегульовано статтею 26 Закону України №1952-ІV.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України №1952-ІV за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Вчинення нотаріальної дії «зняття заборони» регулюється статтею 74 Закону №3425- XII, главою 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок) «Накладання та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації», Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 3253/5 від 22.12.2010 (далі - Правила).

Стаття 74 Закону України "Про нотаріат" встановлює порядок зняття заборони: Одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Частина перша статті 16 Цивільного кодексу України регламентує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).

Позивачем є особа, яка через суд пред`являє матеріально - правову вимогу до відповідача (порушника права позивача).

Відповідачем, відповідно, є особа, яка має відповідати за позовом, тобто особою, яка порушила право позивача, про захист якого позивач просить суд, та до якої власне звернуто матеріально - правову вимогу позивача.

Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття заборони (арешту) з нерухомого майна.

Отже позивач правильно пред`явив вимогу до особи, в інтересах якої накладено обтяження. За даних фактичних обставин визначений позивачем відповідач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» є належним, оскільки пред`явлено вимогу про зняття заборони відчуження майна до особи, в інтересах якої накладено таке обтяження

Суд встановив, що обтяження на будинок накладений 14.06.2007р. №5131078 реєстратором: Шепетівська міська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення, Б/Н, 06.05.1988, Шепетівський Ощадбанк; об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 ; власник ОСОБА_3 .

Станом на час розгляду справи позивачу належить14/25 частин житлового будинку, на який накладено обтяження, решта 11/25 частин будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , знесені в зв`язку з аварійним станом, у відділі ДВС відсутні будь-які виконавчі документи у яких боржником є позивач ОСОБА_1 .

Наявність заборони, що накладено на будинок ОСОБА_1 за відсутності зобов`язань суттєво обмежує права позивача, як спадкоємця, а тому право позивача підлягає захисту шляхом скасування відповідної заборони.

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

За змістом статей 316, 317, 321, 391 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили про припинення обтяження є підставою для зняття заборони та внесення відповідного запису про це в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадбанк України», за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої Шепетівської державної нотаріальної контори, про зняття заборони з нерухомого майна задовольнити.

Скасувати обтяження - заборону (архівний запис) на нерухоме майно, а саме на: житловий будинок АДРЕСА_1 , (власником якого є ОСОБА_1 ), накладений Шепетівською міською державною нотаріальною конторою згідно повідомлення Б/П від 06.05.1988 ОСОБА_4 , що зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 14.06.2007 року, реєстраційний номер обтяження 5131078.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

відповідач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», 01001. м. Київ. вул. Госпітальна, 12-г, .

третя, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Шепетівська державна нотаріальна контора, м.Шепетівка, вул. Героїв Небесної Сотні, б.46, .

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК