Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/1248/24
номер провадження 2/695/230/25

19 березня 2025 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В., за участю:
секретаря судового засідання Оніщенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноша у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулось до Золотоніського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором № 4770566 від 21.05.2021 року в сумі 37 150.00 грн, а також судовий збір у сумі 2422.20 грн та витрати на правову допомогу в сумі 6000.00 грн.
В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що з метою отримання кредиту ОСОБА_1 20.05.2021 року звернувся до ТОВ «Мілоан» із заявкою на отримання кредиту та між сторонами був укладений Договір про споживчий кредит № 4770566 від 21.05.2021 року. Відповідно до вказаного Договору відповідач отримав грошові кошти у кредит у сумі 10 000.00 грн.
13.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 07Т, за яким позивач отримав право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № 4770566 від 21.05.2021 року на загальну суму 37 150.00 грн. Оскільки відповідачем не сплачено заборгованість, то представник позивача звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 04.04.2024 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Діджи Фінанс», постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адреса відсутній за вказаною адресою» Також викликався до суду шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
У судове засідання представник ТОВ «Діджи Фінанс» не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
21.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений Договір № 4770566 про надання споживчого кредиту, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит в українській гривні, а позичальник зобов`язується отримати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
За цим Договором сторони визначили, зокрема, наступне: сума кредиту складає 10 000.00 грн; тип кредиту - кредит; строк кредиту - 15днів з кінцевим терміном повернення 05.06.2021. (включно); комісія за надання кредиту 1000.00 грн; проценти за користування кредитом 2250.00 грн, стандартна (базова) процентна ставка 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно з п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Так, відповідно до платіжного доручення від 21.05.2021р. № 46789001 платником ТОВ «Мілоан» перераховано отримувачу ОСОБА_1 10 000.00 грн на кред. Рах. № 414949*84, призначення платежу «кошти згідно договору №4770566».
Таким чином, судом встановлено, що кредит наданий кредитодавцем позичальнику в сумі 10 000.00 грн.
У відповідності до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідності до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями статті 638 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)
Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.
У відповідності до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Також судом встановлено, що13.09.2021 р. між ТОВ «Діджи Фінанс», як фактором, та ТОВ «Мілоан», як клієнтом, був укладений Договір факторингу № 07Т, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а факт зобов`язується прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором.
Пунктом 4.1. Договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання цього Договору.
Розділом 3 Договору визначений порядок фінансування та розрахунків.
Згідно платіжної інструкції №3 від 05.10.2021 р. ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало ТОВ «Мілоан» кошти у сумі 461 455.14 грн, як оплату за Договором факторингу №07Т від13.09.2021 р.
Згідно платіжної інструкції №1689 від 04.11.2021 р. ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало ТОВ «Мілоан» кошти у сумі 712 969.86 грн, як оплату за Договором факторингу №07Т від13.09.2021 р.
Також доказами про сплату за Договором факторингу №07Т від13.09.2021 р. є наступні платіжні інструкції № 1 від 03.12.2021 року, 3 7 від 10.01.2022 р, № 1937 від 03.02.2022 року, №2 від 29.06.2022 року.
13.09.2021р. між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» підписано Акт приймання-передачі реєстру прав вимог від 13.09.2021 року до Договору факторингу №07Твід 13.09.2021р., в якому зафіксовано, що згідно з вимогами Договору факторингу №07Твід 13.09.2021р. кредитор передав, а фактор (новий кредит) прийняв реєстр прав вимоги за Договором, складений за формою згідно із Додатком №1 до даного Договору. Кількість боржників 9315. Загальна сума заборгованості 200 189 234.88 грн.
Також, як вбачається з витягу з Додатку до Договору факторингу позивачу відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 4770566 від 21.05.2021р. у загальній сумі 37 150.00 грн, з яких сума за тілом кредиту 10 000.00 грн, сума заборгованості за відсотками 26 650.00грн, сума заборгованості за комісією 500.00 грн.
У відповідності до ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч. 1 ст. 1079 Цивільного кодексу України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.
Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту ні позивачу, ні первісному кредитору ТОВ «Мілоан».
У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем за Договором №758266 про надання споживчого кредиту від 24.11.2021р.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ст.ст. 133,137, 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір у сумі і 2 422.40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000.00 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 4770566 від 21.05.2021 року в загальній сумі 37 150.00 (тридцять сім тисяч сто п`ятдесят) гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. - в порядку відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 6000.00 (шість тисяч) гривень - в порядку відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Середа Л.В.