Справа № 562/650/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді Саган Л.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, -

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство "ВФ Україна" звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 2381 (Дві тисячі триста вісімдесят одна) грн. 03 коп.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Частиною третьою ст.163 ЦПК України визначено перелік документів, які додаються до заяви про видачу судового наказу, при цьому статтею 169 ЦПК України передбачено, що після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Отже, з системного аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу заявник повинен долучати до заяви її копії та копії доданих до неї документів відповідно до кількості боржників, натомість до вказаної заяви таких копій не додано.

Подана заява сформована представником Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" Ящук В.М. у системі "Електронний суд".

Так, відповідно до ч.4 ст.163 ЦПК України якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має електронний кабінет, заявник надалі повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви, виключно в електронній формі.

Згідно вимог п.2 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак всупереч вказаних вимог у заяві не зазначено про наявність у боржника електронного кабінету, також матеріали справи не містять таких відомостей, а тому положення ч.4 ст.163 ЦПК України в даному випадку застосуванню не підлягають.

Згідно з ч.ч.5, 6 ст.43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

При цьому, ч.7 ст.43 ЦПК України регламентовано, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Отже, за загальним правилом, звертаючись до суду із процесуальними документами в електронній формі, учасники процесу, якими відповідно до ч.2 ст.42 ЦПК України при розгляді вимог у наказному провадженні є заявник та боржник, зобов`язанні долучати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

У порушення наведених вище цивільних процесуальних норм, заявником не надано суду доказів надсилання листом з описом вкладення боржнику ОСОБА_2 копій поданих до суду документів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПКУкраїни суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу (ч.2 ст.167 ЦПК України).

Враховуючи, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.43, 160, 163, 165, 258-260 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Приватному акціонерному товариству "ВФ Україна"відмовити у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

Роз`яснити Приватному акціонерному товариству "ВФ Україна", що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Також, роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

С у д д я