УХВАЛА

28 березня 2025 року

м. Київ

справа № 761/9142/22

провадження № 61-15983ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., розглянув заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 20 грудня 2024 року про повернення касаційної скарги,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня

2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 29 жовтня 2024 року, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

05 листопада 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вперше звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року. При цьому в якості підстави касаційного оскарження посилався на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, з огляду на відсутність, на його думку, правового висновку Верховного Суду щодо застосування норм статей 8, 22, 40, 55, 56, 64, 129, 129-1, 151-2 Конституції України.

Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2024 року (провадження

№ 61-14968ск24) касаційну скаргу ОСОБА_1 було повернуто особі, яка її подала, оскільки заявником не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження (пункт 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України).

27 листопада 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 повторно подав касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду

від 29 жовтня 2024 року у справі № 761/9142/22.

Ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року було повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

25 березня 2025 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 подав заяву про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 20 грудня

2024 року, яка мотивована тим, що подана касаційна скарга відповідала вимогам процесуального закону щодо форми та змісту скарги, а ухвала

від 20 грудня 2024 року містить суперечливу інформацію, оскільки вказуючи як на підставу для повернення поданої касаційної скарги не зазначення заявником передбачених ЦПК України підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку, Верховний Суд зазначає, що ОСОБА_1 , як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, з огляду на відсутність, на його думку, правового висновку Верховного Суду щодо застосування норм статей 8, 22, 40, 55, 56, 64, 129, 129-1, 151-2 Конституції України.

Заява про виправлення описки не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої-другої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Необхідності вирішувати питання про внесення виправлень в судове рішення у судовому засіданні за участю учасників справи не встановлено.

Положення частини першої статті 269 ЦПК України передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки.

Виходячи із системного аналізу приписів ЦПК України описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Виправленню підлягають лише ті описки, що мають істотний характер. До таких належать зокрема написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення, оскільки будь-яка описка має істотне значення і може ускладнити виконання рішення. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про виправлення описки вона обґрунтована незгодою із ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2024 року про повернення касаційної скарги та фактично спрямована на зміну змісту цього судового рішення.

З огляду на викладене судом не встановлено передбачених законом підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 20 грудня 2024 року.

Керуючись статями 260, 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 20 грудня 2024 року у справі № 761/9142/22 (провадження № 61-15983ск24).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович