Дата документу 19.03.2025
Справа № 501/887/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 березня 2025 року м. Чорноморськ

Суддя Іллічівського міського суду Одеської області Смирнов В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частику у спільній сумісній власності подружжя,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Натальчук В.В. з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 в якому просить суд:

-Здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_1 наступним чином:

-Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 ;

-Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 ;

-Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову у допомогу.

В позовній заяві, представник позивача, посилаючись на те, що позивача ОСОБА_1 учасник бойових дій, а тому керуючись п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

Також представники позивача в обґрунтування права позивача , як учасника бойових дій на звільнення від справи судового збору послався на ухвалу Касаційного цивільного суду від 03.07.2024р. у справі №567/79/23.

Велика Палата Верховного Суду 11.09.2024 р. у справі № 567/79/23, провадження № 14-93цс24 постановила ухвалу згідно якої дійшла наступних висновків:

83. Отже, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що із часу прийняття нею 09 жовтня 2019 року постанови у справі № 9901/311/19, як і постанови від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 із висновками щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI з урахуванням вимог статей 12 та 22 Закону № 3551-XII, відсутні підстави стверджувати, що відбулась зміна суспільних відносин чи нормативного регулювання, внаслідок чого цей висновок втратив зрозумілість, набув ознак неузгодженості, необґрунтованості, незбалансованості чи помилковості.

84. Наведені Третьою судовою палатою Касаційного цивільного суду мотиви про те, що сформульований Великою Палатою Верховного Суду висновок обмежує застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI виключно статтями 12 та 22 Закону № 3551-XII, не підтверджують наявності підстав для прийняття справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду, оскільки висновки, сформульовані нею у наведених постановах, навпаки, є конкретними, однозначними і такими, що позбавляють можливості застосувати пункт 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI у справі, що розглядається.

85. Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що саме по собі періодичне передання їй на розгляд справ для вирішення однієї і тієї ж проблеми за відсутності обґрунтованих підстав та лише з мотивів незгоди з раніше сформульованими Великою Палатою Верховного Суду висновками не сприяє дотриманню принципу юридичної визначеності (див., зокрема, ухвалу від 19 жовтня 2023 року у справі № 465/5184/14-ц).

86. Велика Палата Верховного Суду не встановила об`єктивних причин відступу від правового висновку, якими, за її усталеною практикою, можуть бути очевидні вади попереднього рішення (неефективність, неясність, неузгодженість) чи зміна суспільного контексту.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життя забезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

Предметом спору у цій справі є поділ майна подружжя, тобто зазначений спір не пов`язаний із захистом порушених прав позивача саме як військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, який призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту позивача у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

За таких обставин відсутні правові підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України - до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви фізичною особою матеріального характеру 01 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно наданого позивачем висновком, дата складання 21.02.2025р., вартість кВ. АДРЕСА_1 , складає 946091.0 грн..

Позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частку вказаної квартири.

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 4720,45грн.

Ч.1 ст.185 ЦПК України передбачає, - суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що позивачем позовна заява подана без додержання вимог ст. 177 ЦПК України, то вона підлягає залишенню без руху для усунення її недоліків, про що необхідно повідомити позивача та надати йому строк для виправлення недоліків.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частику у спільній сумісній власності подружжя- залишити без руху.

Надати позивачу строк для виправлення недоліків - десять днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений судом строк не виконає вимоги ст.ст. 175, 177 ЦПК України, не сплатить судовий збір, то позовна заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала, постановлена без повідомлення учасників справи набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В.Смирнов