ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/753/24Головуючий у 1-й інстанції СіянкоВ.М.
Провадження № 22-ц/817/161/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

з участю секретаря Гичко К.С.,

представника відповідача Хацкевича Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №604/753/24 за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Золотий жайвір» на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2024 року, ухвалене суддею Сіянко В.М., повний текст якого складено 25 листопада 2024 року, у справі за позовом Фермерського господарства «Золотий жайвір» до ОСОБА_1 про визнання поновленим (укладеним на новий строк) договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2024 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява ФГ «Золотий жайвір» до ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання договору оренди землі поновленим.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що між ФГ «Золотий жайвір» та відповідачем ОСОБА_2 29.03.2017 був укладений договір оренди землі №5/023 строком на 7 років щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0130 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту на території Городницької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. Державна реєстрація речового права права оренди ФГ «Золотий жайвір» була проведена 03.04.2017.

Вказує, що орендар ФГ «Золотий жайвір» на адресу орендодавця ОСОБА_2 за вих.№Г-0130-1 від 17.01.2024 направив лист-повідомлення, в якому повідомив про намір скористатися переважним правом на поновлення дії укладеного договору оренди землі або ж на укладення договору оренди землі на новий строк, та додав два примірника Додаткової угоди та проект Договору оренди землі. Лист-повідомлення направлено Орендодавцю, що підтверджується накладними на відправлення (а.с.9-14).

Орендодавець отримав зазначене повідомлення з доданим до нього проектом договору оренди землі, та, як вказує позивач, відповіді на лист відповідач не надав.

Зазначає, що він як орендар належно виконав обов`язки за договорами оренди, має переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, про намір скористатися яким повідомив орендодавця, а останній зволікає у вчиненні дій щодо поновлення договору оренди та не підписує примірник додаткової угоди, проект якої йому було направлено.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ФГ «Золотий жайвір» подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апелянт вважає, що листи-повідомлення від 09.02.2024 та 10.04.2024, які ОСОБА_2 направив до ФГ «Золотий жайвір», були складені, підписані та відправлені не ОСОБА_2 , який є власником та орендодавцем земельних ділянок за кадастровими номерами :01:004:0130, а іншою особою, оскільки підписи та рукописний текст, виконані від імені ОСОБА_2 у вказаних вище листах та в Описах вкладення до рекомендованих поштових відправлень, істотно відрізняються між собою та від підписів ОСОБА_2 в договорі оренди землі, який укладався між ним та ФГ «Золотий жайвір».

Зазначає, що у зв`язку з наведеним, позивачем в суді першої інстанції було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, в задоволенні якого судом було відмовлено, чим допущено неповноту судового розгляду та істотно порушено норми процесуального права, внаслідок чого позивача було позбавлено можливості подати докази на підтвердження своїх доводів та аргументів, а тому також просить призначити таку експертизу в суді апеляційної інстанції.

Крім того вважає, що копії вказаних листів-повідомлень від імені ОСОБА_2 та описів вкладення до поштових відправлень №602 та №063, які долучені до Відзиву на позовну заяву, не відповідають оригіналам цих письмових доказів, які містяться у конвертах поштових відправлень №602 та №063, які були повернуті відправнику ОСОБА_2 .

На клопотання позивача суд першої інстанції витребував у відповідача оригінали Листа-повідомлення від 09.02.2024 від імені ОСОБА_2 та опису вкладення, які поміщені в конверт рекомендованого поштового відправлення №602, а також Листа- повідомлення від 08.04.2024 від імені ОСОБА_2 та опису вкладення, які поміщені в конверт рекомендованого поштового відправлення №063.

Однак, в судовому засіданні 14.11.2024 представником відповідача було надано для огляду в судовому засіданні листи, складені 09.02.2024 та від 08.04.2024 від імені ОСОБА_2 , копії яких були долучені до Відзиву на позовну заяву, а не листи, які були поміщені в конверти рекомендованих поштових відправлень №602 та №063, які були повернуті без вручення адресату (ФГ «Золотий жайвір») відправнику ( ОСОБА_2 ), на що зверталась увага суду.

Вказує, що незважаючи на задоволення клопотання позивача про витребування у відповідача оригіналів доказів, які ставились під сумнів позивачем, ці докази так і не були оглянуті в судовому засіданні, що виключало можливість прийняття їх до уваги судом першої інстанції при винесенні рішення по суті спору.

Що стосується стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, то апелянт зазначає, що відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували понесення ним судових витрат, які підлягали відшкодуванню, а заявлений розмір судових витрат був завищений і неспівмірним із обсягом наданих юридичних послуг.

Вказує, що згідно відзиву на позовну заяву та заяви про стягнення понесених судових витрат, представником відповідача є адвокат Хацкевич Руслан Михайлович, який згідно ордеру на право представництва відповідачів здійснював свою адвокатську діяльність індивідуально. При цьому, на підтвердження понесених судових витрат у суді першої інстанції представником відповідача долучено копії договору про надання юридичних послуг від 29.05.2024 №29/05/24/01, укладеного між ТОВ «Правник експерт» та ОСОБА_2 , акт приймання-передачі наданих послуг від 12.07.2024 та квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №93 від 11.07.2024, з яких вбачається, що юридичні послуги були надані ТОВ «Правник експерт», за які відповідач сплатив відповідну суму грошових коштів.

Зазначає, що доказів на підтвердження сплати саме адвокату Хацкевичу Р.А. гонорару за надання правничої допомоги у даній справі, як і договору про надання правової допомоги, який укладений клієнтом з даним адвокатом, представником відповідача не надано.

Крім того, з долученого представником відповідачів акту приймання-передачі наданих послуг від 12.07.2024 вбачається, що ТОВ «Правник експерт» надало ОСОБА_2 наступні послуги: «Консультації з питань застосування земельного, цивільного та цивільно-процесуального законодавства в суді. Написання відзиву на позовну заяву», в кількості «1», вартістю 10000.00 грн.

Однак, вказаний акт приймання-передачі наданих послуг від 12.07.2024, як і договір про надання юридичних послуг від 29.05.2024 №29/05/24/01, укладений між ТОВ «Правник експерт» та ОСОБА_2 , не містять відомостей про те, в якій саме справі відповідні юридичні послуги були надані, а також взагалі відсутні відомості про час, затрачений адвокатом (а не іншою особою) на виконані роботи, що не дає можливості визначити їх дійсність та розумність розміру.

В зв`язку із викладеним, апелянт просить рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14.11.2024 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Хацкевич Р.М. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим. Також просить стягнути з ФГ «Золотий жайвір» на користь ОСОБА_2 судові витрати на надання правової допомоги у розмірі 8000.00 грн.

Вказує, що ОСОБА_2 в судовому засіданні Підволочиського районного суду Тернопільської області підтвердив те, що він особисто підписував на надсилав листи від 09.02.2024 та від 10.04.2024 на адресу позивача і те, що не бажає продовжувати орендні відносини з позивачем.

Крім того зазначає, що обов`язковою передумовою призначення в цивільному процесі судової експертизи є необхідність з`ясування судом тих обставин, які потребують спеціальних знань, та в силу їх специфічного характеру не можуть бути з`ясовані судом на основі положень чинного законодавства, що може вплинути на правильне вирішення спору по суті. Тобто, призначення експертизи є диспозитивним правом суду виключно коли для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання.

Вказує, що при вирішенні справи Підволочиський районний суд Тернопільської області вірно виходив з того, що в матеріалах справи міститься достатньо письмових доказів, на основі яких є можливість встановити та з`ясувати всі обставини справи в межах доводів, наведених учасниками цієї справи.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Представник позивача по справі в судове засідання не з`явився та подав 14.03.2025 клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаного клопотання, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 372 ЦПК суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у своїй постанові від 01.10.2020 у справі №361/8331/18 зазначив, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Виходячи з доводів клопотання про відкладення, причиною неявки до суду апеляційної інстанції представника апелянта є надання переваги участі у розгляді інших справ. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що 19.02.2025 за аналогічним клопотанням представника апелянта судове засідання вже було відкладено на 17.03.2025.

Отже, оскільки поважність причин неявки представника відповідача судом апеляційної інстанції не встановлена, заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, ознайомившись з матеріалами справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини.

29.03.2017 між ОСОБА_2 та ФГ «Золотий жайвір», в особі Дацківа В.П., було укладено договір оренди землі №5/023, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту на території Городницької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, площею 1.2044 га, кадастровий номер :01:004:0130. Договір оренди зареєстрований 03.04.2017 (а.с.7-8).

Договір укладено на 7 років. По закінченню строку, на який було укладено договір, орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. У випадку якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (пп.7, 8 договорів).

Орендар ФГ «Золотий жайвір» на адресу орендодавця ОСОБА_2 за вих.№Г-0130-1 від 17.01.2024 направив лист-повідомлення, в якому повідомив про намір скористатися переважним правом на поновлення дії укладеного договору оренди землі або ж на укладення договору оренди землі на новий строк, та додав два примірника Додаткової угоди та проект Договору оренди землі. Лист-повідомлення направлено Орендодавцю, що підтверджується накладними на відправлення (а.с.9-14).

Орендодавець отримав зазначене повідомлення з доданим до нього проектом договору оренди землі, та, як вказує позивач, відповіді на лист відповідач не надав.

Позивач вказує, що він як орендар належно виконав обов`язки за договорами оренди, має переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, про намір скористатися яким повідомив орендодавця, а з боку орендодавця наявне зволікання у вчиненні дій щодо поновлення договору оренди, яке полягає у не підписанні ним примірника додаткових угод до договорів, проект якої було йому направлено.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що ним було завчасно повідомлено орендаря про небажання продовжувати оренду.

ОСОБА_2 09.02.2024 та 10.04.2024 направив до ФГ «Золотий жайвір» листи-повідомлення, якими повідомив, що він не бажає поновлювати дію договору оренди землі, пропозиції укласти додаткову угоду та укласти новий договір не приймає (а.с.49-56).

Згідно п.п.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у орендодавця відсутнє волевиявлення на укладення договору оренди землі з позивачем на новий строк. Крім того, суд першої інстанції вважав обґрунтованим та співмірним розмір заявлених представником відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн, які стягнув з позивача на користь відповідача.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Таким чином, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти:

- орендар належно виконує свої обов`язки за договором;

- орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк;

- до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди;

- орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Такий правовий висновок про застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).

Так, судом належним чином встановлено, що ОСОБА_2 09.02.2024 та 10.04.2024 направив до ФГ «Золотий жайвір» листи-повідомлення, якими повідомив, що він не бажає поновлювати дію договору оренди землі, пропозиції укласти додаткову угоду та укласти новий договір не приймає, що також підтвердив в судовому засіданні відповідач.

У своїй постанові від 28.09.2020 (справа №272/440/18) Верховний Суд зазначив, що у разі незгоди орендодавця у поновленні договору оренди, направленої орендарю у місячний строк до закінчення строку його дії, переважне право на укладення договору оренди землі припиняється, тому що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди землі відсутнє, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ФГ «Золотий жайвір», і, з огляду на встановлені обставини справи та пояснення відповідача в судовому засіданні, правомірно відмовив у задоволенні клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи.

Колегія суддів також не вбачає за необхідне призначати таку експертизу і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, як і витребовувати оригінали письмових доказів, які досліджувались судом першої інстанції. При цьому слід зазначити, що в даному випадку не має правового значення підписувались ці листи-повідомлення безпосередньо відповідачем, чи іншою, уповноваженою на це особою, оскільки ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив їх направлення позивачу в передбачені умовами договору та законом строки, а також підтвердив відсутність волевиявлення поновлювати дію договору оренди землі, а пропозиції укласти додаткову угоду та укласти новий договір не приймає, а тому у задоволенні клопотання ФГ «Золотий жайвір» про призначення почеркознавчої експертизи та витребування оригіналів документів апеляційним судом відмовлено.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушення переважного права ФГ «Золотий жайвір», оскільки ОСОБА_2 у встановленому законом порядку вказав на відсутність наміру продовжувати договірні відносини з оренди землі з позивачем, що беззаперечно свідчить про відсутність його волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення такого на новий строк з ФГ «Золотий жайвір».

Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.

Що стосується стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, то колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокат Хацкевич Р.М. надав суду копії договору про надання юридичних послуг від 29.05.2023 №29/05/24/01, укладений між ТОВ «Правник експерт» та ОСОБА_2 , наказ (розпорядження) №4-К від 03.03.2020 про прийняття Хацкевича Р.М. на роботу, акт приймання-передачі наданих послуг від 12.07.2024, з якого вбачається, що вартість отриманих послуг з надання правової допомоги складає 10000 гривень за консультації з питань застосування законодавства, написання відзиву.

Рудзік П.М. сплатив по договору гонорар у розмірі 10000 грн, що підтверджується копією квитанції від 11.07.2024, №93.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно виходив із співмірності витрат зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Доводи апеляційної скарги про неналежність Акту приймання-передачі наданих адвокатом Хацкевичем Р.М. послуг як доказу, є безпідставним та необґрунтованими, оскільки законодавством не встановлено конкретних вимог до такого документа, крім того у ньому зазначений перелік послуг, які адвокатом було надано та загальна сума їх вартості, при цьому у даному Акті зазначено, що він складений на підставі договору про надання юридичних послуг 29/05/24/01 від 29.05.2024, що свідчить про належність даного Акту наданих послуг саме до договору про надання юридичних послуг.

Доводи представника позивача - адвоката Покотила Ю.В. про неналежність поданих адвокатом доказів витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, оскільки на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 01.07.2024 адвокат Хацкевич Р.М. приймав участь у судових засіданнях в суді першої та апеляційної інстанцій та надавав правничу допомогу ОСОБА_2 , представляючи його інтереси.

Щодо сплати коштів за надання професійної правничої допомоги ТОВ «Правник експерт», а не безпосередньо адвокату Хацкевичу Р.М., колегія суддів зазначає наступне.

29.05.2023 між ОСОБА_2 та ТОВ «Правник Експерт» був укладений договір №29/05/24/01 про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого товариство надає Рудзіку П.М. юридичні послуги, в тому числі щодо представництва його інтересів у судах усіх рівнів, а ОСОБА_2 в свою чергу зобов`язується оплатити такі послуги. Виконавець (ТОВ «Правник Експерт») має право залучати до виконання послуг третіх осіб. Адвокат Хацкевич Р.М. згідно наказу (розпорядження) №4-К від 03.03.2020 працює на посаді юриста в ТОВ «Правник Експерт», а тому сплата Рудзіком П.М. коштів за правничу допомогу на рахунок ТОВ «Правник експерт» є належним доказом понесених витрат на правничу допомогу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин апеляційна скарга представника Фермерського господарства «Золотий жайвір» до задоволення не підлягає, а рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14.11.2024 слід залишити без змін.

Згідно з ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14.11.2024, судом не було вирішено питання щодо скасування заходів забезпечення позову, які були застосовані ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30.05.2024.

Так, ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09.05.2024 заяву ФГ «Золотий жайвір» про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , с.Городниця, Тернопільський район, Тернопільська область) до вирішення спору по суті вчиняти дії, пов`язані із передачею у володіння чи користування інших осіб земельної ділянки, кадастровий номер :01:004:0130.

Заборонено державним реєстраторам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії, здійснювати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо внесення відомостей про припинення права оренди ФГ «Золотий жайвір» на земельну ділянку за кадастровим номером :01:004:0130, номер запису про інше речове право - 19844959.

Таким чином, враховуючи, що рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14.11.2024, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ФГ «Золотий жайвір», колегією суддів ухвалено залишити без змін, ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09.05.2024 про задоволення заяви ФГ «Золотий жайвір» про забезпечення позову слід скасувати.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу адвокат Хацкевич Р.М. просив стягнути з позивача ФГ«Золотий жайвір» в користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн у зв`язку з розглядом справи в апеляційному порядку.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції адвокат Хацкевич Р.М. надав ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_2 від 07.01.2025, копії договору про надання юридичних послуг від 29.05.2023 №29/05/24/01, укладений між ТОВ «Правник експерт» та Рудзіком П.М., наказ №2-К від 20.02.2025 про призначення Хацкевича Р.М. на посаду директора ТОВ «Правник Експерт», акт приймання-передачі наданих послуг від 11.03.2025, з якого вбачається, що вартість отриманих послуг з надання правової допомоги складає 10000 гривень за консультації з питань застосування законодавства, написання відзиву на апеляційну скаргу.

Заперечення на клопотання адвоката Хацкевича Р.М. про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу до апеляційного суду не надходило.

Дослідивши вказану заяву адвоката та додані до нього докази, врахувавши виконану роботу адвокатом Хацкевичем Р.М., а також те, що апеляційна скарга ФГ «Золотий жайвір» на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14.11.2024 залишена без задоволення, колегія суддів вважає, що з позивача слід стягнути 4000 грн адвокатських послуг, наданих відповідачу за розгляд даної справи в Тернопільському апеляційному суді, оскільки, на думку колегії суддів, саме така сума відповідає критерію справедливості та пропорційності виконаній адвокатом роботі.

Керуючись ст.ст.158, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Золотий жайвір» залишити без задоволення.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2024 року залишити без змін.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09 травня 2024 року у даній справі.

Стягнути з Фермерського господарства «Золотий жайвір» на користь ОСОБА_1 судові витрати на надання професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи в апеляційному порядку у розмірі 4000 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 березня 2025 року.

Головуючий

Судді