Провадження № 2/369/2994/25
25.03.2025 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.,
за участі секретаря судових засідань Липченко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Києво- Святошинського районного суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,
У липні 2024 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулось до суду з даним позовом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ним та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту від 15 грудня 2021 року. Згідно Договору застраховано майнові інтереси користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 .
28 травня 2022 року сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля та автомобіля KIA Ceed номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За заявою власника Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , було сплачено страхове відшкодування в розмірі 79 247,85 грн. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля KIA Ceed номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована і ТДВ «СК «Альфа-Гарант» і виплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 69 935,84 грн.
Між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ПрАТ СК «УСГ» укладено угоду про здійснення страхового відшкодування від 18 серпня 2022 року, за якою погоджена сума по регресній справі становить 44 325,48 грн., а сума без знижки становить 55 406,85 грн.. ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснила виплату в розмірі 44 325,48 грн.
Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 30 412 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Заперечень щодо такого розгляду до суду не надходило.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, через канцелярію суду було подано заяву про розгляд справи без участі позивача, за наявними матеріальними справами, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач до суду не з`являвся, відзив на позовну заяву не надавав, про час і місце засідання повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Судова кореспонденція направлялась на останню відому адресу місця проживання, зазначену відповідачем при розгляді справи про адміністративні правопорушення. З матеріалами справи ознайомлена 01 жовтня 2024 року, що підтверджено особистим підписом на довідковому листі.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що 28 травня 2022 року на повороті гіпермаркету Епіцентр в м.Київ, керуючи транспортним засобом KIA Ceed номерний знак НОМЕР_2 , на неругульованому перехресті не надала переваги у русі транспортному засобу Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку та скоїла з ним зіткнення.
Внаслідок зазначеного ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
31 травня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування транспортного засобу.
Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 23 червня 2022 року ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» визначено суму страхового відшкодування 85 818,85 грн.
На підставі поданих доказів, суд приходить до висновку, що на підставі договору майнового страхування, укладеного між ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та потерпілою в ДТП особою, здійснив виплату страхового відшкодування та тим самим відшкодував завдану потерпілому у ДТП майнову шкоду в розмірі 79 2744,85 грн.
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Відповідно до вимог частини 1 статті 1166, частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка відшкодувала шкоду, завдані іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
За змістом ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Встановлено, що на час ДТП цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі полісу №ЕР-204625782 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28 травня 2022 року.
У матеріалах справи відсутні даній поліс, тому суд позбавлений можливості визначити ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну, розмір франшизи.
Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
30 червня 2022 року ПАТ «Страхова компанія «УСГ» направило вимогу до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» щодо сплати страхового відшкодування по полісу АР204625782 в розмірі 85 818,85 грн.
Даний розмір виплати був погоджений між ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі угоди про здійснення страхового відшкодування від 18 серпня 2022 року. При цьому договором сторони погодили дисконт у розмірі 20%.
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ст.27Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Відповідно до ст. 29 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем перераховано суму потерпілій особі саме в розмірі 85 818,85 грн.; відсутній поліс обов`язкового страхування для можливості визначення ліміту відповідальності іншого страховика та франшизи, що підлягає обов`язковому стягненню з винуватця ДТП, а також інших умов страхування.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позивач надав суду суперечливі пояснення, докази, їх неповнота не була усунута при розгляді справи, клопотань про витребування доказів, долучення доказів позивачем не заявлено, тому вимоги про стягнення коштів в розмірі 30 412 грн. задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд відмовляє також у стягненні судових витрат.
Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.993,1166,1187,1191,1194 ЦК України, ст.2,3,4,5,7,10,12,13,81,82,141,247,263-265,281-282,283-289,352,354 ЦПК України, суд
У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування відмовити.
уЗаочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 25 березня 2025 року.
Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ