10.03.2025р. Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючої судді - Зуб І.Ю.,
при секретарі Федоровій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом адвоката Білої Тетяни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
У листопаді 2024 року представник позивача звернулася до суду через систему «Електронний Суд» із позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 07 грудня 2019 року Виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, про що складено відповідний актовий запис за №31, оскільки, подружні стосунки не склалися, вони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, а також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку на кожну дитину, стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а саме судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.12.2024 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.12.2024 року відкрито провадження у даній справі про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
Позивач в судове засідання не з`явилася, однак представник позивача подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила справу розглянути без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та дату судових засідань повідомлявся належним чином, поштові відправлення не вручено через «відсутність адресата за вказаною адресою», що вбачається з відомостей «Укрпошти».
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Ухвала про заочний розгляд справи постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена до журналу судового засідання.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 грудня 2019 року Виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, актовий запис №31, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

Згідно із ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливе.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому позовна вимога в частині розірвання шлюбу є обґрунтованою та законною, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Позовна вимога в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони мають дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 .

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст.141СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Із роз`яснень, які містяться в пункті 17Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.183СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на кожну дитину, тобто, 1/2 частину від усіх видів доходів відповідача на двох дітей, проте відповідач вважає такий розмір аліментів необґрунтованим і вважає за можливе стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини доходу на двох дітей.

При подачі позову позивач посилається на ту обставину, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку, у зв`язку із чим позивач вважає за необхідне просити суд постановити рішення про стягнення аліментів в частині від заробітку, а саме 1/4 від всіх сум доходу на кожну дитину.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

З довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19.02.2023 року № 6523-, № 6523- та № 6523-, вбачається, що діти проживають за адресою проживання позивача: АДРЕСА_1 .

Таким чином встановлено, що діти проживають разом із позивачем.

Встановлено, що згоди щодо утримання дитини між батьками не досягнуто.

Розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, а саме матеріальний та сімейний стан платника аліментів і дітей.

Таким чином, поставивши перед судом питання про стягнення аліментів у розмірі частини всіх видів доходів відповідача на кожну дитину, що фактично становить 50% усіх доходів відповідача, позивачу належало доводити передусім наявність у відповідача, тобто платника аліментів, відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів, а також необхідність саме такого розміру аліментів для гармонійного розвитку дітей.

Разом з цим, звертаючись до суду з даним позовом, позивач обмежилася наданням суду копій свідоцтва про народження дітей. Будь-яких доказів матеріального стану позивача та відповідача, які б свідчили про необхідність та можливість сплати аліментів на двох дітей у розмірі 1/2 частини заробітку відповідача, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, матеріальних потреб дітей, їх стану здоров`я, позивачем надано не було, хоча це є її процесуальним обов`язком.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову у повному обсязі, оскільки позивачем жодним чином не обґрунтовано необхідність стягнення з відповідача аліментів на двох дітей саме у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

На думку суду, розмір аліментів у вигляді 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховує інтереси обох сторін, і разом з цим відповідає інтересам дітей та враховує законодавчо закріплені засади обов`язкової участі обох батьків в утриманні дитини (ст.51Конституції України).

Враховуючи дату подання позову, аліменти підлягають стягненню з 25.11.2024 року.

У зв`язку з викладеним суд вважає за доцільне позов задовольнити частково.

Відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 968,96 грн., оскільки позов подано в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Крім того з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, який сплачено у сумі 968,96 грн., що вбачається з квитанції від 23.11.2024 року.

Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі N826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Позивачем до позовної заяви додано ордер на підтвердження повноважень адвоката, копія договору №48-пд/2024 про надання правової допомоги від 21.11.2024 року, вартість послуг адвоката та звіт №1 про надані послуги за договором №48-пд/2024 від 21.11.2024 року.

Водночас, матеріали справи не містять доказів детального опису робіт (наданих послуг), у звіті №1 вказано вартість наданих послуг складає 5000 грн. підготовка відзиву, однак матеріали справи не містять відзиву підготовленого адвокатом Білою Т.В., не надано доказів оплати витрат на професійну правничу допомогу позивачем (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а отже такі витрати є не доведеними позивачем, тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 268, 280- 283 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) зареєстрований 07 грудня 2019 року Виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, актовий запис №31 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 23.11.2024 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за сплачений судовий збір 968 грн. 96 коп. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

В задоволення решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяІ. Ю. Зуб